Справа № 200/7369/15-ц
Провадження № 2/200/940/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 30.05.2007 року уклали кредитний договір № DNP0G200000021. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 9980,00 доларів США на термін до 30.05.2037 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.03.2015 року має заборгованість - 27518,59 [Долар США], яка складається з наступного:

- 7621,56 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 5641,97 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1437,12 [Долар США] заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 11497,24 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до договору:

-10,80 [Долар США] штраф (фіксована частина);

-1309,89 [Долар США] штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27518,59 доларів США, що за курсом 23.14 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.03.2015 року складає 636779,94 грн. за кредитним договором № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, та судові витрати.

Цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з 08.04.2015 року знаходилась в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

08 лютого 2016 року відповідач подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 29.05.2015 року. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що виконуючи свої зобовязання за договором, відповідач враховував п.7.2 кредитного договору, а саме «рахунок 6461 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом ОСНОВНИЙ КРЕДИТ і № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом КРЕДИТ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК. При цьому кошти розподіляються слідуючим чином: 1. Погашення заборгованості за Кредитом на початковий внесок. 2. Погашення заборгованості за Основним договором». Тобто сторони дійшли згоди про те, що всі кошти, що находять на рахунок 6461, спрямовуються в першу чергу на оплату заборгованості за кредитним договором № DNP0G200000021, а вже після його повного погашення, направляються на погашення Основного кредиту № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року. Відповідач також вказав, що ним було перераховано на згаданий вище рахунок не 2358 доларів США, як зазначено позивачем, а фактично погашені всі зобовязання за даним кредитом. Так, за період 2007-2009 роки відповідач перерахував на вказаний рахунок грошові кошти у розмірі 14688 доларів США та 6773,12 грн. (904 долари США за курсом НБУ на момент оплати), тобто 15592 долари США. Відповідач вважає, що відповідно до вимог п.7.2 Кредитного договору № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, всі зазначені кошти позивач був зобовязаний спрямувати на погашення саме Кредиту на початковий внесок.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року у вказаній справі скасоване та призначено справу до судового розгляду у загальному порядку.

Відповідач надав суду заяву від 19 квітня 2016 року про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що позивач звернувся до суду тільки в 2015 році, в той час як відповідач ще з 2009 року вже не здійснював платежів за кредитним договором. Зазначив також, що сплив річний строк позовної давності стосовно вимог про стягнення пені та інших штрафних санкцій. Крім того, позивачем неправильно розраховано розмір пені. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно повторному автоматичному розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 25 січня 2017 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

14 лютого 2018 року позивач надав суду заяву про розгляду справи у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк до 28 лютого 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 23 лютого 2018 року надав заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року заяву відповідача із запереченнями проти розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 30.05.2007 року уклали кредитний договір № DNP0G200000021.

Згідно вказаного договору (розділ 7. Особливі умови) позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії розмірі 9980,00 доларів США на термін до 30.05.2037 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору, та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 23 по 30 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 123,90 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п.7.2 вказаного договору, для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок 6461 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом ОСНОВНИЙ КРЕДИТ і № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом КРЕДИТ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК. При цьому кошти розподіляються слідуючим чином: 1. Погашення заборгованості за Кредитом на початковий внесок (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту). 2. Погашення заборгованості за Основним кредитом (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту). 3. За наявності поточних зобовязань за Кредитом на початковий внесок дострокове погашення кредиту на початковий внесок у межах суми заборгованості. 4. При відсутності поточних зобовязань по Кредиту на початковий внесок дострокове погашення Основного кредиту у межах суми заборгованості.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В матеріалах справи також наявний кредитний договір № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1.

Згідно вказаного договору (розділ 7. Особливі умови) позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії розмірі 53720 доларів США на термін до 30.05.2037 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору, та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 23 по 30 число кожного місяця.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Позивач зобовязання за кредитним договором № DNP0G200000021від 30.05.2007 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується ордером- розпорядженням від 30.05.2007 року.

Позивач стверджує, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, в звязку з чим станом на 23.03.2015 року має заборгованість - 27518,59 доларів США.

Відповідач заперечує про наявність боргу перед позивачем та стверджує, що ним погашена вся сума боргу за кредитним договором № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, на підтвердження чого надав суду копії квитанцій про сплату заборгованості.

Так, відповідачем надано квитанції:

- від 27.06.2007 року на суму 620 доларів США,

- від 27.07.2007 року на суму 700 доларів США,

- від 31.08.2007 року на суму 1020 доларів США,

- від 28.09.2007 року на суму 1120 доларів США,

- від 30.10.2007 року на суму 1120 доларів США,

- від 30.11.2007 року на суму 700 доларів США,

- від 28.12.2007 року на суму 620 доларів США,

- від 30.10.2008 року на суму 620 доларів США,

- від 29.02.2008 року на суму 620 доларв США,

- від 28.03.2008 року на суму 623 долари США,

- від 30.04.2009 року на суму 625 доларів США,

- від 29.05.2008 року на суму 1100 доларів США,

- від 28.06.2008 року на суму 620 доларів США,

- від 30.07.2008 на суму 154,41 доларів США,

- від 30.07.2008 року на суму 495,59 доларів США,

- від 30.08.2008 року на суму 650 доларів США,

- від 30.09.2008 року на суму 650 доларів США,

- від 30.10.2008 року на суму 620 доларів США,

- від 28.11.2008 року на суму 620 доларів США,

- від 29.12.2008 року на суму 620 доларів США,

- від 30.01.2009 року на суму 620 доларів США,

- від 01.06.2009 року на суму 150 доларів США, а всього на загальну суму 14688 доларів США.

Із усіх вказаних квитанцій вбачається, що по них здійснювалось погашення заборгованості за договором № DNP0G100000021від 30.05.2007 року.

Крім того, позивачем надано квитанції:

- від 30.09.2008 року на суму 37,92 грн., призначення платежу оплата пені по кредитному договору DNP0G100000021 від 30.05.2007;

- від 30.03.2009 року на суму 5088,72 грн., призначення платежу внесення готівки для придбання валюти на аукціоні НБУ на погашення заборгованості по кредиту 6461;

- від 30.04.2009 року на суму 1563,12 грн. призначення платежу - внесення готівки для придбання валюти на аукціоні НБУ на погашення заборгованості по кредиту 6461.

Суд критично ставиться до аргументів відповідача, приведених у заяві про скасування заочного рішення, щодо того, що сторони дійшли згоди про те, що всі кошти, що находять на рахунок 6461, спрямовуються в першу чергу на оплату заборгованості за кредитним договором № DNP0G200000021, а вже після його повного погашення, направляються на погашення Основного кредиту № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, та відхиляє вказані доводи з огляду на наступне.

По-перше, пунктом 7.2 договору № DNP0G200000021 передбачений порядок погашення заборгованості за кредитом, а саме: «Для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок 6461 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом ОСНОВНИЙ КРЕДИТ і № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом КРЕДИТ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК. При цьому кошти розподіляються слідуючим чином: 1. Погашення заборгованості за Кредитом на початковий внесок (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту). 2. Погашення заборгованості за Основним кредитом (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту). 3. За наявності поточних зобовязань за Кредитом на початковий внесок дострокове погашення кредиту на початковий внесок у межах суми заборгованості. 4. При відсутності поточних зобовязань по Кредиту на початковий внесок дострокове погашення Основного кредиту у межах суми заборгованості».

Тобто, в зазначеному договорі відсутня вказівка про те, що кошти направляються на погашення кредиту за договором № DNP0G100000021 лише після повного погашення боргу за договором № DNP0G200000021, навпаки, умовами договору передбачено також погашення боргу за договором № DNP0G100000021 з того ж рахунку.

По-друге, з наданих відповідачем квитанцій вбачається, що по них здійснювалось погашення заборгованості за договором № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, а отже відповідач мав намір та погашав заборгованість за обома кредитними договорами.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що кредит за спірним договором є фактично погашеним.

Суд також не приймає доводи відповідача про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним позивачем, оскільки з наданого відповідачем листа від 14.09.2017 року за № 20.1.0.0.0/7-20170912/5546 вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» у березні 2008 року відступив право вимоги за кредитом № DNP0G200000021/ DNP0G100000021 від 30.05.2007 року до ПАТ «А-Банк». У подальшому 15.09.2014 року право вимоги за кредитом було повернено до ПАТ КБ «Приватбанк».

ОСОБА_1 також подав заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За умовами кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється наступним чином: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 123,90 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідач надав докази, що останній платіж ним був здійснений 01 червня 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 08 квітня 2015 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини 1, 3 ст. 364 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 361 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 361 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

У випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем остання сплата чергових платежів була здійснена 06.04.2009 року в сумі 74,12 доларів США.

Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження того, що позичальник сплачував будь-які кошти за останні три роки, що передували зверненню до суду з позовом, що свідчило б про переривання відповідачем строку позовної давності.

Вбачається, що повне погашення заборгованості мало відбутися не пізніше 30 травня 2037 року, банк звернувся до суду з даним позовом 08 квітня 2015 року, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість в межах трирічного строку до моменту подачі позовної заяви, а саме з 08 квітня 2012 року по 08 квітня 2015 року.

Позивачем не було надано розрахунку заборгованості позичальника в межах строку позовної давності, тому суд вважає за можливе визначити розмір заборгованості в межах строку позовної давності згідно наявних у справі матеріалів.

Оскільки строк позовної давності за тілом кредиту не сплив (строк дії договору встановлено до 30.05.2037 року), заборгованість по кредиту становить 7621,56 доларів США, згідно наявних у справі доказів.

Розраховуючи заборгованість по відсоткам, суд скористався наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, врахувавши нараховану суму відсотків за останні три роки перед зверненням з позовом до суду, тобто починаючи з квітня 2012 року, оскільки основна сума боргу за цей час не змінювалась.

Таким чином, починаючи з квітня 2012 року по квітень 2015 року заборгованість відповідача за відсотками склала 2756 доларів США 93 центи.

Таким же чином, виходячи із розрахунку заборгованості за комісією, наданою позивачем, та врахувавши нараховану суму комісії за останні три роки, суд прийшов до висновку, що сума комісії, яка підлягає стягненню з відповідача становить 698 доларів США 60 центів.

Стосовно розміру боргу за пенею та штрафами, які просить стягнути позивач, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до ч.1,2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже зазначалось вище, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналізуючи вказані положення законодавства стосовно до даних правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафу, а вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково за рік, що передував зверненню з позовом до суду, тобто з 08 квітня 2014 по 08 квітня 2015 року.

Розраховуючи заборгованість по відсоткам, суд скористався наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, врахувавши нараховану суму пені за останній рік перед зверненням з позовом до суду, оскільки основна сума боргу за цей час не змінювалась.

Таким чином, починаючи з квітня 2014 року по квітень 2015 року заборгованість відповідача за пенею склала 6187 доларів США 62 центи.

Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 17255 доларів США 71 цент.

Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором у гривні, тому враховуючи курс НБУ станом на день ухвалення рішення (1 долар = 25,99 грн.), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 448475 грн. 90 коп.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача 2291 грн. 50 коп. судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року в розмірі 17255 доларів США 71 цент, що за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення становить 448475 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 2291 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску