Справа № 467/1001/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Явіци І.В.,

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 17 серпня 2006 року, має сина ОСОБА_3 Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, але в подальшому категорично відмовився виконувати свій обов'язок у зв'язку із навчанням сина.

Наразі син навчається на 1-му курсі денної форми навчання Донецького юридичного інституту МВС України і перебуває на її утриманні. Відповідач має дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак робити це добровільно відмовляється. Тому вона вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом.

Просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини усіх видів його заробітку до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу не пізніше 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути вказані в ній недоліки.

Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Позивач в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, хоча про час та місце проведення судового засідання була повідомлена шляхом направлення повістки на адресу зазначену в позовній заяві, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала, будь-яких клопотань на адресу суду не надала.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Просив врахувати суд при визначені частки аліментів, які будуть стягнуті з нього на користь позивача, те, що на даний час він не працює, перебуває на обліку як безробітний в Арбузинській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості з 01 листопада 2018 року, має іншу сім'ю та на його утриманні також перебуває неповнолітня донька ОСОБА_5.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, викликався шляхом направлення судової повістки за місцем навчання (Донецький юридичний інститут МВС України, адреса: 50065, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, 21). Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, будь-яких клопотань на адресу суду не направляв.

Але за таких обставин, суд, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, уважав за можливе розглянути справу у відсутності позивача та третьої особи, оскільки їхня неявка у судове засідання, за умови, що вони належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджала розгляду справи по суті.

Тому, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозв'язку, в межах заявлених вимог, керуючись законом, встановивши фактичні обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, а також норми права, якими ці правовідносини регулюються, прийшов до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 17 серпня 2006 року (а.с. 18).

Від шлюбу позивач та відповідач мають повнолітнього сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 19).

Згідно із довідкою № 27/1-84 від 09 липня 2018 року, ОСОБА_3 навчається, на 1 курсі денної форми навчання Донецького юридичного інституту МВС України за державним замовленням. На навчання зарахований наказом ДЮІ від 23 липня 2017 року № 145 о/с з 15 серпня 2017 року. Термін закінчення поточного курсу навчання - 31 серпня 2018 року, у той час, як загальний термін навчання становить 3 роки і закінчується 01 липня 2020 року. Перебуває на неповному державному забезпеченні (а.с. 20).

Тобто, станом на день розгляду справи ОСОБА_3 навчається на 2 курсі Донецького юридичного інституту МВС України.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз'яснено,що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В ході розгляду цієї справи по суті суд установив, що відповідач дійсно є батьком ОСОБА_3, який на даний час є повнолітнім і продовжує навчання, у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги.

У той же час, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина.

Зокрема, суд виходив із того, що той факт, що відповідач не працевлаштований і має на утриманні неповнолітню дитину, проживає в іншій сім'ї не звільняє його від обов'язку забезпечувати належне утримання та сплачувати аліменти.

Водночас, визначаючи розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу ( ч.1 ст. 200 СК України).

Тож, у ракурсі положень ч.1 ст. 182 СК України, суд, урахувавши характер навчання ОСОБА_3, який є курсантом, навчається на денній формі навчання, його потребу у зв'язку із цим у матеріальній допомозі,стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який має сім'ю, утримує неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Арбузинській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості з 01 листопада 2018 року, як безробітній, вважає, що слід визначити частку від доходу/заробітку відповідача, який підлягає стягненню з нього на користь позивача на утримання повнолітнього сина.

Визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку/доходу відповідача, суд виходив із того, що відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В той же час, згідно частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Проте від сторін не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, домовленості між ними щодо способу стягнення аліментів суд не установив, а тому, у світлі принципу диспозитивності цивільного судочинства, з огляду на предмет позову, розглядаючи його в межах заявлених вимог, він не вправі самостійно змінювати порядок стягнення аліментів.

Такого висновку, зокрема, дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 490/4522/16-ц.

Суд, окрім вищевикладеного, враховує, що відповідач, заперечуючи проти заявленої позивачем частки від його доходу, яка має бути стягнута, не довів перед судом належними і допустимим доказами того, що він має такий стан здоров'я або ж матеріальний стан, який би перешкоджав йому сплачувати аліменти і приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягувати 1/6 частину від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

При цьому, аліменти з відповідача підлягають стягненню до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а тому їх стягнення за цим рішенням слід розпочати з 19 вересня 2018 року, з огляду і на те, що позивач у визначений судом строк усунула недоліки своєї позовної заяви, а тому остання вважається поданою у день її первісного подання, тобто 19 вересня 2019 року.

На підставі п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, то на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 30 серпня 2006 року Арбузинським РВ УМВС України в Миколаївській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з 19 вересня 2018 року і до закінчення навчання - 01 липня 2020 року, але не довше, ніж до досягнення сином 23-річного віку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Явіца