АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2523/18 Справа № 205/3655/17 Головуючий у 1 й інстанції - Нижний А. В. Доповідач - Пономарь З.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 (треті особи: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Територіальна громада м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради) про визнання ордеру недійсним, визнання права користування Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та ОСОБА_3 з позовом про визнання недійсним виданого останньому ордера на право вселення у кімнату НОМЕР_1 гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 та про визнання за ним права користування жилим приміщенням вказаної кімнати гуртожитку. В обґрунтування позову посилався на те, що вказану кімнату та кімнату НОМЕР_2 надано для проживання його сім'ї, батьку ОСОБА_4, матері ОСОБА_5 та трьом їх дітям: йому ОСОБА_2 та його братам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 У подальшому, після одруження він став проживати у кімнаті НОМЕР_2, а батько з братом ОСОБА_6 у кімнаті НОМЕР_1. Після смерті батька та брата у вказаній кімнаті зареєстрованих осіб не залишилося, 07.11.2016р. він звернувся до міського голови із заявою про отримання ордера на неї. Проте 23.05.2017р. ордер на право зайняття кімнати НОМЕР_1 видано ОСОБА_3 Вказаний ордер вважав недійсним, оскільки саме його сімя первісно отримала право на проживання у двох кімнатах і цього права не позбавлялася.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2017р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на необгрунтованість відмови у задоволенні його позову, не врахування дійсних обставин справи, не правильне застосування норм житлового законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно виписки з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому ВО «Дніпропетровський комбайновий завод» від 19.08.1986р. (а.с.6,7) постановлено, зокрема, ОСОБА_4 виділити у сімейному гуртожитку кімнату НОМЕР_2 (18кв.м.) у звязку з розширенням з кімнати НОМЕР_3 (12кв.м.).

За наданим 15.11.1986р. житлово-комунальним управлінням ВО «Дніпропетровський комбайновий завод» дозволом №25 робітнику заводу ОСОБА_4 на сімю з 4 осіб надано право зайняття у гуртожитку жилого приміщення кімнати НОМЕР_2 площею 18кв.м. (а.с.8).

26.03.2012р. ОСОБА_4 помер (а.с.11).

Наказом директора Колективного виробничого підприємства «Дніпропетровський комбайновий завод» від 28.08.2012р. у звязку із смертю ОСОБА_4 особовий рахунок кімнати АДРЕСА_2 переведено на ОСОБА_6 (а.с.12).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.13).

За довідкою КП «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_4 значився зареєстрованим у кімнаті НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1) у період з 05.06.1986р. по 15.01.1987р., а з 15.01.1987р. у кімнаті НОМЕР_1. ОСОБА_6 значився зареєстрованим у кімнаті НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1) у період з 15.12.1997р. до 02.01.1998р., з 08.06.6.1998р. до 06.07.2007р., а з 06.07.2007р. у кімнаті НОМЕР_1. Знятий з реєстрації 28.03.2017р. у звязку зі смертю (а.с.148). Згідно довідки КП «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпропетровської міської ради від 28.03.2017р. зареєстровані особи у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 не значаться (а.с.45).

Розпорядженням Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради від 19.05.2017р. ОСОБА_3 надано дозвіл на зайняття житлової площі та реєстрацію у кімнаті НОМЕР_1 у гуртожитку комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 (а.с.47).

Згідно ордера, виданого 23.05.2017р. Департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 надано право постійного зайняття кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.46).

Враховуючи встановлені обставини про відсутність доказів щодо набуття ОСОБА_2 права на зайняття кімнати НОМЕР_1 гуртожитку та щодо неправомірності видачі ордера на вказану кімнату ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст.59,128 ЖК України про визнання вказаного ордера недійсним та про визнання за ним права користування жилим приміщенням кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на не врахування судом першої інстанції того, що кімната НОМЕР_1 надавалась його батьку на всю їх сімю не можуть бути прийняті до уваги. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що батьку позивача ОСОБА_4 на всю їх сімю надавався відповідний дозвіл на проживання лише у кімнаті НОМЕР_2. Пізніше лише на імя ОСОБА_4 оформлено особовий рахунок на іншу кімнату - кімнату НОМЕР_1, який після його смерті переоформлено на іншого сина, брата позивача, ОСОБА_6, що також помер. Таким чином, у кімнаті НОМЕР_1 фактично проживали до своєї смерті та були зареєстрованими лише ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Позивач ОСОБА_2 не заперечував, що він фактично проживав та зареєстрований саме у кімнаті НОМЕР_2, а у кімнаті НОМЕР_1 зареєстрованим не був, не надано ним і доказів надання йому дозволу на право зайняття кімнати НОМЕР_1 після смерті батька та брата. Сама по собі та обставина, що вказану кімнату займали його родичі - батько та брат не вказує на автоматичне набуття права користування вказаною кімнатою і ним. Батько та брат були зареєстровані у вказаній кімнаті, що свідчить про те, що лише вони набули права користування нею та втратили вказане право у звязку зі своєю смертю. Надані ОСОБА_2 квитанції про здійснені оплати за кімнату НОМЕР_1 також не породжують виникнення у нього права користування нею, оскільки у передбаченому законом порядку вказана кімната йому особисто не надавалась. Наявним доказам судом першої інстанції надана належна оцінка та відповідно не встановлено і передбачених законом підстав недійсності ордера на право зайняття кімнати НОМЕР_1 ОСОБА_3

Таким чином підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги та розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст.258,367,374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.