Справа №333/2136/18
Пр. №2/333/1523/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 оборони України про стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2017 року у справі № 760/16920/16 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнили. Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 13.лютого 2017 року скасували та ухвалили нову, якою позов задоволено повністю. Зобов'язано ОСОБА_4 оборони України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії у розмірі 200 кратному розміру прожиткового мінімум, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Протиправними діями ОСОБА_4 оборони України позивачу спричинено моральну шкоду, яка виражається у погіршенні здоров'я.

У зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 оборони України, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, просила відмовити. Так як наявність шкоди не породжує обов'язку її компенсації, необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності. Позивачем не надано доказів отримання моральної шкоди.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про отримання відповідачем судової повістки, про причину неявки суду не повідомив, відзиву до суду не надав.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено:

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2017 року по справі № 760/16920/16 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 13.02.2017 року скасовано та ухвалено нову. Визнано неправомірним та скасовано рішення ОСОБА_4 оборони України від 12.08.2016 року, оформлене протоколом № 58 в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_3 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, інвалідність якого пов'язана з виконання обов'язків військової служби. Зобов'язано ОСОБА_4 оборони України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, довелись бойові дії у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цією статті.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві повинно бути зазначено у чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та яким доказами це підтверджується.

Підставами для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 визначає у позові погіршення здоров'я через переживання, яких він зазнав у зв'язку з неможливістю тривалий час отримати одноразову грошову допомогу. Однак, суд не приймає дане ствердження позивача як належний та допустимий доказ на підтвердження заподіяння моральної шкоди, так як позивачем не надано належних доказів існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, які він поніс та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків, не обґрунтовано з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Слід зазначити, що відшкодування немайнових (моральних) збитків носить індивідуально-визначений характер, визначається особою, якій таку шкоду було завдано за особистим внутрішнім переконанням з урахуванням можливості поновлення своїх немайнових прав та з метою задоволення порушених негативних наслідків морального характеру.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідача, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,12, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 оборони України, Державної казначейської служби України відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

міста ОСОБА_5Піх