Дата документу 22.02.2018
Справа № 334/7509/17
Провадження № 2-о/334/36/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Матвієнко О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що вона народилась 28.08.1955 року, у с. Басіновка, Рузаєвського району, Кокчетавської області. Наприкінці квітня 1991 року, вона разом з родиною - чоловіком ОСОБА_2 29.09.1954р.н. та сином ОСОБА_3 03.11.1989р.н. переїхали до с. Богданівна, Чернігівського району, Запорізької області. На теперішній час вона проживає за адресою м. Запоріжжя, бул. Бельфорський 3 кв. 56, має реєстрацію та паспорт громадянина України, однак у звязку з відсутністю даних про реєстрацію в України станом на 1991 рік не має можливості оформити закордонний паспорт, тому змушена звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Ухвалою від 22.11.2017 року провадження по справі було відкрито.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

В судове засідання заявник не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, у судовому засіданні, просив розглянути заяву на розсуд суду, на підставі наданих доказів, надав суду письмові пояснення по справі.

Вислухавши представника зацікавленої особи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 28.09.1955р.н. народилася в с.Басіновка, Рузаєвського району, Кокчетавської області. У квітні 1991 року, вона разом з родиною - чоловіком ОСОБА_2 29.09.1954р.н. та сином ОСОБА_3 03.11.1989р.н. переїхали до с. Богданівна, Чернігівського району, Запорізької області.

16.01.1998 року була документована паспортом громадянина України серії СА 622211 Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області. Реєстрація місця проживання на території Дніпровського району з 06.05.2004 року за адресою м. Запоріжжя, бул. Бельфорський 3 кв. 56.

Факт проживання ОСОБА_1 в с. Богданівка, Чернігівського району, Запорізької області, підтверджується Довідкою № 195/09 від 01.09.2017 року, виданою в.о. старости виконавчого комітету Богданівського старостинського округу Чернігівської селищної ради, відповідно до якої ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: с. Богданівка, вул. Миру, буд. 42 Чернігівського району Запорізької області з березня 1991 року та постійно знаходилась на території України.

Крім того, вказані обставини, підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України.

Указом Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України; оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території на зазначену дату, подає серед інших документів, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні було досліджено довідку № 195/09 від 01.09.2017 року, видану в.о. старости виконавчого комітету Богданівського старостинського округу Чернігівської селищної ради, відповідно до якої ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: с. Богданівка, вул. Миру, буд. 42 Чернігівського району Запорізької області з березня 1991 року та постійно знаходилась на території України.

Даний доказ розцінюється судом як допустимий та достовірний, оскільки виданий установою, діяльність якої передбачає надання такої інформації. Тому в силу положень ст. 80 ЦПК України є таким, що в сукупності з письмовими показаннями заявника та свідків, дає змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Таким чином проаналізувавши всі надані докази в сукупності, дослідивши обставини на які посилається заявник, на думку суду остання станом на 24.08.1991 року, на момент проголошення незалежності України, дійсно постійно проживала на території України, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи, що ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року проживала на території України, зважаючи на те, що від встановлення зазначеного факту залежить отримання заявником закордонного паспорту, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 315, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, 28.08.1955р.н., (ІПН), зареєстрованої за адресою м. Запоріжжя, бул. Бельфорський 3 кв. 56. на території України станом на 24.08.1991 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 лютого 2018 року.

Суддя: Добрєв М. В.