Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 343/2372/15-ц

провадження № 61-8947св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» та ОСОБА_5 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року у складі судді Андрусіва І. М. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Малєєва А. Ю., Девляшевського В. А., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про відшкодування шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 грудня 2014 року близько 20.40 год. він на власному транспортному засобі SeatToledo автомобільний НОМЕР_1 повертався з роботи із с. Вигода до с. Оболоня Долинського району Івано-Франківської області. Рухаючись по вул. Обліски (біля АЗС ОККО) у м. Долина сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням позивача та автомобіля SkodaOktavia, автомобільний НОМЕР_3 під керуванням відповідача ОСОБА_5, внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а два пасажири, що перебували у автомобілі позивача з тілесними ушкодженнями були доправлені каретою швидкої допомоги в Долинську центральну районну лікарню.

За наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 07 грудня 2014 року було відкрите кримінальне провадження № 0000673 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України відносно ОСОБА_5, яке постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС від 14 лютого 2015 року закрито у зв'язку відсутністю складу кримінального правопорушення та виділено матеріали кримінального провадження для направлення до Долинського ВДАІ для вирішення питання про притягнення винних у дорожньо-транспортній пригоді осіб до адміністративної відповідальності.

Постановою Долинського районного суду від 17 березня 2015 року відносно ОСОБА_5 провадження у справі за частиною першою статті 130 КпАП України закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Долинського районного суду від 16 червня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2015 року, провадження за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України відносно позивача, закрито у зв'язку з тим, що він діяв у стані крайньої необхідності.

Позивач вважав, що між діями ОСОБА_5 та наслідками дорожньо-транспортної пригоди є причинно-наслідковий зв'язок. Оскільки ОСОБА_5, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп'яніння, виїхав на смугу зустрічного руху та створив загрозу життю, здоров'ю та майну, як його, так і тих людей, які знаходились з ним в автомобілі.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_5 було застраховано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних ТЗ №АС/8049548 від 03 січня 2014 року, зі строком дії до 02 січня 2015 року та лімітом відповідальності за спричинену матеріальну шкоду 50 000,00 грн.

Після звернення позивача до відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, спричиненого власником забезпеченого транспортного засобу, він отримав відмову, з посиланням на відсутність підстави для виплати страхового відшкодування.

Позивач вважає таку відмову протиправною та неправомірною, оскільки те, що відповідач винний у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди доведено судовими рішеннями, які набрали законної сили, а його транспортний засіб, відповідно до висновків експертів, не підлягає відновленню.

Позивач просив стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь 50 000,00 грн страхового відшкодування, стягнути з ОСОБА_5 на його користь 21 620,00 грн спричиненої моральної шкоди.

Такими діями відповідач завдав позивачеві як майнової, так і моральної шкоди, яка полягала, у душевних стражданнях, зокрема, він тривалий час (майже рік) не має змоги користуватись автомобілем для здійснення перевезень у своїх потребах та потребах сім'ї. Моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 47 272, 06 грн страхового відшкодування. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 10 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є доведеними, а розмір майнової та моральної шкоди, спричиненої позивачеві відповідає встановленим обставинам справи.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп» відхилено.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, повністю погодився з висновками суду про часткове задоволення позовних вимог.

20 листопада 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції при вирішенні справи не врахували, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито через закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому зі змісту цієї постанови не вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок його винних дій. Натомість винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є саме позивач, який виїхав на зустрічну смугу.

Крім того, розмір страхового відшкодування, який суд стягнув зі страхової компанії також не відповідає встановленим обставинам справи.

23 листопада 2017 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції не враховано, що цивільно-правова відповідальність особи, яка застрахована відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настає, коли встановлена у передбачений законом спосіб вина цієї особи у дорожньо-транспортній пригоді, в той час як на відповідача ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Крім того, заявник у касаційній скарзі зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно визначено розмір страхового відшкодування, оскільки за висновками експерта транспортний засіб позивача відновлювати економічно недоцільно (ремонт перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди). Разом з цим позивач погодився на виплату вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 6 000,00 грн, що підтверджується його заявою. Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до і після дорожньо-транспортної пригоди, а у випадку повного знищення транспортного засобу залишки цього транспортного засобу отримує страховик чи особа, яка повинна відшкодувати шкоду. Жодних доказів про залишкову вартість транспортного засобу позивачем не надано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року.

19 вересня 2018 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судами встановлено, що 06 грудня 2014 року близько 21.35 год. по вул. Обліски у м. Долина Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_4, який керував належним йому автомобілем Seat Toledo, автомобільний номерний знак НОМЕР_6, а також ОСОБА_5, який керував автомобілем Skoda Oktavia, автомобільний НОМЕР_3.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_4, була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп» згідно з полісом №АС/8049548 від 03 січня 2014 року зі строком дії до 02 січня 2015 року.

Зі змісту постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2015 року, залишеної без змін Апеляційним судом Івано-Франківської області вбачається, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_4 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею124 КпАП України закрито у зв'язку з вчиненням ним дій у стані крайньої необхідності. Судом встановлено, що ОСОБА_4, виявивши небезпеку для свого руху, для того щоб уникнути лобового зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_5, який рухався на зустріч по смузі руху, по якій він рухався , для усунення небезпеки, яка загрожувала йому та пасажирам його автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, але зіткнення так і не уникнув, проте відвернув шкоду, яка могла бути заподіяна внаслідок лобового зіткнення.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі частини першої статті 130 КпАП України закрито у зв'язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Зі змісту цієї постанови вбачається, що водій автомобіля НОМЕР_4ОСОБА_5 відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тому у його діях наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КпАП України.

З матеріалів кримінального провадження №0000673 вбачається, що постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС в Івано-Франківській області від 14 лютого 2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Виділено матеріали з кримінального провадження для направлення в ДАІ для прийняття рішення про притягнення винних у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди осіб до адміністративної відповідальності.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження № 259/15-22 від 29 травня 2015 року, складеного Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, місце зіткнення автомобілів марки Skoda Oktavia та Seat Toledo знаходиться в поперечному напрямку на лівій смузі руху (в напрямку м. Долина) в межах осипу уламків скла та пластмаси. У повздовжньому напрямку в районі межі початку (в напрямку руху автомобіля Seat Toledo) осипу скла та уламків. Кут взаємного розташування повздовжніх осей транспортних засобів в первинний момент зіткнення складав приблизно 150°. Показання водія автомобіля Skoda Oktavia про обставини дорожньо-транспортної пригоди не є спроможними з технічної точки зору. Показання водія Seat Toledo про обставини дорожньо-транспортної пригоди слід вважати спроможними з технічної точки зору.

Відповідно до висновку експерта № 9-18/3 від 19 лютого 2016, складеного Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, після проведеної судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, який завданий власнику колісного транспортного засобу SeatToledo автомобільний НОМЕР_1 внаслідок завданих йому пошкоджень на дату оцінки (огляду) 12 лютого 2016 року становить 71 620,00 грн.

Висновком експерта, складеного Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення автотехнічного дослідження № 336/16-22 від 04 травня 2016 року встановлено, що невідповідність дій водія автомобіля марки Skoda Oktavia, який з невідомих причин виїхав на смугу зустрічного руху, знаходиться в причинному зв'язку з настанням досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком експерта №48/16Е судової автотоварознавчої експертизи, складеного судовим експертом Петриковичем Б. С. 16 січня 2017 року, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 без врахування пошкоджень, отриманих у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 06 грудня 2014 року, у цінах станом на дату пошкодження у цій дорожньо-транспортній пригоді становить 31 051,02 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 06 грудня 2014 року, у цінах станом на час завершення цієї експертизи становить 47 272, 06 грн.

Крім того, зі змісту цього висновку вбачається, що за результатами дослідження, з технічної точки зору відновлювати автомобіль НОМЕР_2, економічно недоцільно.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частиною першою статті 1166 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 30.1 статті 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).

Виходячи з результатів аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методики).

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України 2004 року передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України 2004 року).

За змістом статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, у порушення статей 212-215 ЦПК України 2004 року, беручи до уваги висновок експерта № 48/16Е автотоварознавчої експертизи від 16 січня 2017 року, складеного судовим експертом Петриковичем Б. С., яким визначена вартість матеріального збитку, завданого позивачеві у розмірі 47 272,06 грн,не звернув належної уваги на те, що такий збиток визначений експертом на час проведення експертизи, а не на момент дорожньо-транспортної пригоди, натомість ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 без врахування пошкоджень, отриманих у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 06 грудня 2014 року, у цінах станом на дату пошкодження у цій дорожньо-транспортній пригоді становить 31 051,02 грн (а.с. 2-20, т. 2).

Також суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою, що відповідно до заяви позивача ОСОБА_4 на адресу голови правління ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 30, т. 1) він погодився із вартістю автомобіля НОМЕР_5 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06 грудня 2014 року в сумі 6 000,00 грн та зазначив, що в подальшому до страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» претензій не матиме.

Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів апеляційних скарг, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції, яке залишене без змін судом апеляційної інстанції підлягає зміні в частині відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позивачеві майнової шкоди у сумі 47 272, 06 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка стягнута судом першої інстанції згідно з висновком експерта № 48/16Е автотоварознавчої експертизи від 16 січня 2017 року, складеного судовим експертом Петриковичем Б. С. та зменшити розмір збитків на відшкодування майнової шкоди в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням положень пункт 30.2 статті 30 Закону, до 25 051,02 грн (31 051,02 грн - 6 000,00 грн).

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування майнової шкоди з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4, яке залишене без змін ухвалою апеляційною суду.

В частині відшкодування моральної шкоди рішення судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано норми матеріального права та не допущено порушення норм процесуального права, а отже доводи касаційної скарги ОСОБА_5 щодо відсутності його вини у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 06 грудня 2014 року не ґрунтуються на встановлених судами обставинах справи.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 47 272, 06 грн змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 25 051 (двадцять п'ять тисяч п'ятдесят одна) гривню 02 копійки.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук
Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик