Номер провадження 2/754/2793/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача ПрАТ «СК «Галицька» з позовом про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.05.2017 року о 14 год. 10 хв. в районі Дарницької площі у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та Мерседес Бенц д/н НОМЕР_2. На момент ДТП автомобіль Мітсубісі Лансер був застрахований за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту у відповідача. В результаті ДТП автомобіль Мітсубісі Лансер, що належить позивачу, отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода. Відповідно до звіту № 21С/05/17 від 31.05.2017 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 11 795, 98 грн. Однак, позивач з даним звітом не погодився та звернувся до ТОВ «Український центр судових експертиз» для проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновком експерта від 10.07.2017 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Мітсубісі Лансер в результаті пошкодження в ДТП складає 21 385, 02 грн. А згідно з ремонтною калькуляцією вартість відновлювального ремонту складає 41 210, 58 грн. 06.11.2017 року відповідач здійснив виплату відшкодування позивачу в розмірі 10 004,47 грн. Проте, дана сума страхового відшкодування не співпадає з сумою, яка була вказана в висновку експерта, а тому залишок несплаченого страхового відшкодування станом на 07.12.2007 року складає 31 206, 11 грн. Оскільки відповідач не бажає добровільно доплатити недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 31 206, 11 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача вищевказану суму та судові витрати по справі.

Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, оскільки договірних відносин між позивачем та відповідачем немає. У Страхової компанії виникли зобов'язання перед ОСОБА_2 за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідченого полісом № АК/0922467 від 06.10.2016 року внаслідок настання страхового випадку за участю забезпеченого автомобіля Мерседес Бенц д/н НОМЕР_2. Розбіжності в розрахунку вартості відновлюваного ремонту між звітом 31.05.2017 року та висновком експерта від 10.07.2017 року виникли через те, що судовим експертом були включені пошкодження, які не відносяться і виникли до страхового випадку, а також безпідставно включено в ремонтну калькуляцію заміну ремонтопридатних дверей передніх лівих автомобіля НОМЕР_1. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.05.2017 року о 14 год. 10 хв. в районі Дарницької площі у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та Мерседес Бенц д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

В результаті ДТП автомобіль Мітсубісі Лансер отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля були завдані матеріальні збитки.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом).

На момент ДТП автомобіль Мерседес Бенц д/н НОМЕР_2 був застрахований власником ОСОБА_5 у відповідача за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідченого полісом № АК/0922467 від 06.10.2016 року з лімітом страхування шкоди, заподіяну майну - 100 000, 00 грн. та франшизою в розмірі 1 000, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги твердження позивача щодо того, що саме між ним та відповідачем був укладений договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту, предметом якого був автомобіль Мітсубісі Лансер, оскільки жодного доказу, який би підтверджував даний факт суду надано не було, а докази які надала сторона відповідача свідчать про протилежне, а саме про те, що між відповідачем та ОСОБА_5 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом № АК/0922467 від 06.10.2016 року.

Відповідно до звіту № 21С/05/17 від 31.05.2017 року про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ, складеного спеціалістом ОСОБА_6 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 складає 11 795, 98 грн.

Однак, позивач з даним звітом не погодився та звернувся до ТОВ «Український центр судових експертиз» для проведення автотоварознавчого дослідження.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 1-10/07 від 10.07.2017 року, складеного судовим експертом ОСОБА_7 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_1 в результаті пошкодження в ДТП складає 21 358, 02 грн.

Відповідачем на підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 13.10.2017 року, страхового акту № ГСК0М/ та розрахунку на виплату страхового відшкодування від 06.11.2017 року було здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_2 в розмірі 10 004, 47 грн. (з урахуванням франшизи в розмірі 1 000, 00 грн.).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 8 вказаного закону визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплат страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Вмотивоване рішення відповідача щодо здійснення страхового відшкодування базувалося на звіті про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 21С/05/17 від 31.05.2017 року. Однак, відповідний звіт різниця з висновком експертного дослідження № 1-10/07 від 10.07.2017 року, в якому матеріальний збиток встановлено значно більший.

Відповідно до Закону України «Про судову експертизу», ст. 102 ЦПК України та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 до висновку експерта (експертного дослідження) встановлюються додаткові вимоги, яких законодавством України не визначено для звітів (висновків) спеціаліста.

Крім того, висновок експерта згідно з Главою 5 «Докази та доказування» ЦПК України відноситься до засобів доказування та потребує вмотивованого обґрунтування при його відхилені судом у рішенні.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов'язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

Враховуючи вищевикладене та те, що чинним законодавством України встановлено додаткові вимоги до висновку експерта (експертного дослідження) порівняно з звітом (висновком) спеціаліста, з чого слідує більш професійний рівень відповідного дослідження, суд не бере до уваги звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 21С/05/17 від 31.05.2017 року.

Твердження сторони відповідача про внесення до висновку експертного дослідження пошкодження, які не відносяться і виникли до страхового випадку є безпідставним та необґрунтованим, оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається, що в протоколі огляду колісного транспортного засобу від 03.07.2017 року виявлені та зазначені ті ж самі пошкодженням, що й в протоколі огляду колісного транспортного засобу від 11.05.2017 року. Жодної деталі, яка зазначалася в графі «непов'язані пошкодження та сліди ремонтів» в протоколі від 11.05.2017 року, не зазначено в протоколі від 03.07.2017 року як виявлені при огляді.

Крім того, суд критично відноситься до позиції відповідача щодо безпідставності включення в ремонтну калькуляцію заміну ремонтопридатних дверей передніх лівих, оскільки сторона відповідача не є експертом та не має достатніх знань в галузі автотоварознавства, щоб стверджувати про «безпідставність дій» в професійній діяльності судового експерта.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву допускає належність та допустимість висновку експертного дослідження № 1-10/07 від 10.07.2017 року, але з застереженням, що позивач повинен пред'явити документально підтверджений факт заміни дверей передніх лівих і оплати проведеного ремонту по заміні цієї деталі автомобіля, що вказує на хиткість та слабкість аргументів сторони відповідача.

Що стосується розміру недоплаченого страхового відшкодування то суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Аналізуючи викладені вище норми, суд приходить до переконливого висновку, що страховик виплачує потерпілому, виключно, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. А тому посилання позивача на вартість відновлюваного ремонту згідно з ремонтною калькуляцією від 03.07.2017 року в розмірі 41 210, 58 грн., як на первинну суму, яку зобов'язаний був виплатити відповідач є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

На підставі викладеного, враховуючи, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1-10/07 від 10.07.2017 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 21 358, 02 грн. та суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 004, 47 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 11 353, 55 грн.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З вищезазначених норм слідує, що суди повинні належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, оскільки позов є частково обґрунтованим та підставним.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 71, 72, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 11, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_2 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 353, 55 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: