Головуючий суду 1 інстанції - Стеценко О.С.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 420/1829/17
Провадження № 22ц/782/209/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області колегія суддів цивільної палати у складі:

головуючого Луганської В.М.,

суддів - Коновалової В.А., Коротенка Є.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

за участю представника позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» Гребенар О.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 січня 2018 року ухваленого Новопсковським районним судом Луганської області в складі: Стеценко О.С. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №36 від 28.07.2011 року. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти в сумі 60 000,00 грн., а позичальник, ОСОБА_4 зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на 119 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.07.2021 року на споживчі потреби. Відповідно до п.1.5 кредитного договору позичальник зобов'язувався щомісячно кожного 1 числа місяця, наступного за звітним здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 504, 20 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», на відповідні позичкові рахунки позичальника. Згідно п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах , визначених договором. В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір поруки №36/1 від 28.07.2011 року відповідно до п.1.1 якого поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього. Позивач зазначив, що у зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки визначені кредитором з метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано на адресу відповідача листи про усунення порушень умов кредитного договору та з попередженнями про захист прав та інтересів позивача в судовому порядку : відповідачу 1 - лист - вимога від 27.06.2017 року №110.20-13/3038-3259 про дострокове повернення кредиту за кредитним договором № 36 від 28.07.2011 року, відповідачу 2 - лист - вимога усунення порушень від 27.06.2017 року № 110.20-13/3039-3266, які було направлено відповідачам поштою. Вимоги позивача про погашення заборгованості за кредитним договором не виконанні, станом на 17. 10.2017 року заборгованість за кредитним договором складає -74 772,93 грн. У зв'язку з викладеним позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 36 від 28.07.2011 року у сумі - 74 772, 93 грн. у тому числі: строковий борг за кредитом - 22 689,20 грн.; прострочений борг за кредитом за період з 05.05.2015 р. по 16. 10. 2017 р. - 14 649,80 грн.; строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.10.2017 р. по 16.10.2017 р - 327,36 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.06.2014 р. по 16.10.2017 р - 24 897,95 грн.; три проценти за прострочення боргу за кредитом за період з 05.05.2015 року по 16.10.2017 року - 532, 22 грн.; три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2013 по 16.10.2017 р. - 1 249,15грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2015 р. по вересень 2017 р. - 2 312,33 грн.; інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування за кредитом за період з вересня 2013 року по вересень 2017 р. - 8 114,92 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1600, 00 грн.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 16 січня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №36 від 28.07.2011 року у розмірі 74 772, 93 грн. у тому числі: строковий борг за кредитом - 22 689,20 грн.; прострочений борг за кредитом за період з 05.05.2015 р. по 16. 10. 2017 р. - 14 649,80 грн.; строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.10.2017 р. по 16.10.2017 р - 327,36 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.06.2014 р. по 16.10.2017 р - 24 897,95 грн.; три проценти за прострочення боргу за кредитом за період з 05.05.2015 року по 16.10.2017 року - 532, 22 грн.; три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2013 по 16.10.2017 р. - 1 249,15грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2015 р. по вересень 2017 р. - 2 312,33 грн.; інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування за кредитом за період з вересня 2013 року по вересень 2017 р. - 8 114,92 грн. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь позивача судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн.

У задоволенні заявлених вимог позивача до відповідача ОСОБА_5 суд відмовив.

Не погодившись з вказаним рішенням Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» подано апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 січня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5, який є солідарним боржником з ОСОБА_4 і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача до ОСОБА_5 задовольнити, стягнути з ОСОБА_5, який є солідарним боржником з ОСОБА_4, заборгованість за кредитним договором №36 від 28.07.2011 року, яка складає 74 772, 93 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначило, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим у зв'язку з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, їх неправильного дослідження та оцінки доказів у справі: кредитного договору № 36 від 28.07.2011року, договору поруки № 36/1 від 28.07.2011 року, листування з боржниками щодо погашення заборгованості по кредитну. Посилається на п. 1.5. кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов'язувався щомісячно до 1 числа місяця, наступного за звітним здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 520,40 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», на відповідні позичкові рахунки Позичальника, сплату останнього платежу слід здійснити до 01.07.2021 року. За Договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, та не з'ясував, чи пред'явив банк вимогу до боржника про дострокове повернення кредиту, а до поручителя - вимогу про усунення порушень за кредитним договором та під час ухвалення рішення помилково дійшов висновку, що порука припинена. Такий висновок суду не відповідає вимогам закону та обставинам по справі.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» Гребенар О.В. апеляційну скаргу підтримав посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не з'явилися, про місце та час судового засідання були повідомлені у визначеному законом порядку, який передбачено ст. 1-1 закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні заявлених вимог до поручителя ОСОБА_5, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1ст.367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції, виходив з того, що ним було встановлено, що 28.07.2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №36 від 28.07.2011 року згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 60 000, 00 грн. із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Згідно п. 1.2. кредитного договору надавався на 119 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01 липня 2021 року на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно до 1 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 504,20 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 01 вересня 2011 року. В якості забезпечення виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 2- ОСОБА_5, ОСОБА_6 був укладений договір поруки №36/1 від 10.10.2011 року. Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №36 від 28 липня 2011 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладеними в майбутньому. Згідно п. 2.1 Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за визначеним кредитним договором, перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.Солідарні боржники залишаються зобов'язаними до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Згідно п.п. 4.1, 4.2, 4.5 Договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору №36 від 28.11.2011 року не пред'явить вимоги до поручителя.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 17.10.2017 року за ОСОБА_6 рахується заборгованість за кредитним договором № 36 від 28.07.2011 року, яка складає 74772,93 грн. (сімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят дві гривні 93 копійки), у тому числі:

- строковий борг за кредитом - 22689,20 грн.,

- прострочений борг за кредитом за період з 05.05.2015 року по 16.10.2017 року - 14649,80 грн.,

- строкові відсотки за користування кредитом з 01.10.2017 року по 16.10.2017 року - 327,36 грн.,

- прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.06.2014 року по 16.10.2017 року - 24897,95 грн.,

- три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 05.05.2015 року по 16.10.2017 року - 532,22 грн.,

- три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2013року по 16.10.2017 року - 1249,15 грн.,

- інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2015 року по вересень 2017 року - 2312,33 грн.,

- інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з вересня 2013 року по вересень 2017 року - 8114,92 грн.

Позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором, якою повідомлено про наявність заборгованості за кредитом, необхідність погашення суми заборгованості та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у разі не сплати всієї суми у визначений Банком строк. Зазначені листи - вимоги було направлено відповідачам поштою та залишено в поштовому відділені згідно рекомендацій УДППЗ «Укрпошта» викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта».

Відповідно п. 4.2, п.5.4 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом шести від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору №36 від 28.11.2011 року не пред'явить вимоги до поручителя. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №36 від 28.11.2011 року останнє повернення суми кредиту позичальником ОСОБА_6 було здійснено 27.05.2014 року, а відсотків 27.06.2014 року. З позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»звернувся до суду 08.11.2017 року, тобто з часу настання строку виконання основного зобов'язання минуло більш ніж шість місяців.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача до поручителя ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, оскільки порука припинена.

Колегія суддів судової палати вважає, що висновок суду першої інстанції щодо припинення поруки в частині заявлених вимог до поручителя ОСОБА_5 не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Судом встановлено, що позивачем було надіслано на адресу відповідача ОСОБА_4 27.06.2017 року № 110-20-13/3038-3259 вимогу про дострокове повернення кредиту та вимогу про усунення порушень до поручителя ОСОБА_5 27.06.2017 року № 110-20-13/3039-3266.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем позовну заяву подано до суду 27.10.2017 року, тобто в шестимісячний строк.

Колегія суддів судової палати погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем не пропущено шестимісячний строк для звернення до суду із вимогою до боржника - поручителя.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п.1.2 кредитного договору №36 від 28 липня 2011 року (а.с.19-21) кредит надається на 119 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01 липня 2021 року.

Пунктом 1.5 вказаного кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно до 1 числа місяця наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти рівними частинами в сумі 504, 20 грн.

Відповідно до п.8.1. кредитного договору договір набуває чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_5, відповідачем ОСОБА_6 був укладений договір поруки №36/1 від 10.10.2011 року.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №36 від 28 липня 2011 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладеними в майбутньому.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за визначеним кредитним договором, перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.Солідарні боржники залишаються зобов'язаними до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року за № 6-223цс16, у постанові від 19 жовтня 2016 року № 1265цс15.

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше останнього робочого дня місяця, починаючи з вересня 2011 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого договором поруки строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом 27 жовтня 2017 року (а.с.37). Зазначене свідчить про те, що позивачем вимоги до поручителя ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредиту, яка виникла до 24 квітня 2017 року за кредитним договором пред'явлені поза межами встановленого строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України.

Таким чином, оскільки позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання частини основного зобов'язання за тілом кредиту за кредитним договором не пред'явив вимоги до поручителя, тому порука за кредитним договором в частині щомісячних платежів за період з 05.05.2015 року по 23.04. 2017 року припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Разом з тим, правовідносини поруки за договором поруки не можна вважати припиненими в частині заборгованості за тілом кредиту, яка виникла за період з 24.04.2017 року по 17.10.2017 року, оскільки стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником зобов'язань за вказаний вище період до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання зобов'язання за кредитним договором та вимог про стягнення строкової заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції цих обставин не врахував, та помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог до поручителя ОСОБА_5

За таких підстав, відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог позивача.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з поручителя підлягають стягненню також сума боргу з урахуванням ст.625 ЦК України.

Згідно наданого розрахунку позивачем, заборгованість боржника по кредитному договору №36 від 28.07.2011 року з 24.02.2012 року по 16.10.2017 року складає 74 772, 93 грн. (а.с.32-35).

Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості з поручителя ОСОБА_5, який є солідарним боржником з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №36 від 28.07.2011 рок з 24 квітня 2017 року по 16.10.2017 року у сумі - 15 122, 81 грн., у тому числі:

строковий борг за кредитом - 3 529, 40 грн.;

прострочений борг за кредитом за період з 03.04.2017 року по 16.10.2017 року - 5 529, 40 грн.;

строкові відсотки за користування кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року - 4 071, 51 грн.;

прострочені відсотки за користування кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року - 3 744, 15 грн.;

три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року - 22, 67 грн.;

три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року -28, 03 грн.;

інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2015 року по вересень 2017 року 105, 12 грн.;

інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з травня 2017 року по вересень 2017 року - 92, 53 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 2400, 00 грн.(а.с.60). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно задоволеним заявленим вимогам. Так на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 485, 28 грн.

Керуючись ст. 268, 382, 381, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 січня 2018 року задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 січня 2018 року в оскаржуваній частині в частині відмови у задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_5 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким заявлені вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1) який є солідарним боржником з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» заборгованість за кредитним договором №36 від 28.07.2011, яка складає з 03.04.2017 року по 16.10.2017 року -15 122, 81 грн., у тому числі:

строковий борг за кредитом - 3 529, 40 грн.;

прострочений борг за кредитом за період з 03.04.2017 року по 16.10.2017 року - 5 529, 40 грн.;

строкові відсотки за користування кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року - 4 071, 51 грн.;

прострочені відсотки за користування кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року - 3 744, 15 грн.;

три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року - 22, 67 грн.;

три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з квітня 2017 року по 16.10.2017 року -28, 03 грн.;

інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2015 року по вересень 2017 року 105, 12 грн.;

інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з травня 2017 року по вересень 2017 року - 92, 53 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» судовий збір у розмірі 485, 28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді: