Справа № 527/2342/17
провадження № 6/527/24/18
У Х В А Л А

04 липня 2018 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине заяву ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відстрочення та розстрочення виконання рішення Глобинського районного суду від 23.11.2017 року згідно виконавчого листа № 527/2342/17 від 19.03.2018 року, виданого Глобинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 19378,08 грн до 10.11.2019 року по 1185 грн щомісячно.

Заяву мотивував тим, що сплатити одноразово суму заборгованості він не може, в звязку з скрутним матеріальним становищем та наявністю наступних обставин: знаходження на утриманні неповнолітньої дитини; незначний розмір заробітної плати.

В судове засідання учасники не зявилися, були належним чином повідомне про час та місце судового засідання, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19378,08 гривень.

17.05.2018 року головним державним виконавцем Глобинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56412741 про примусове виконання виконавчого листа № 527/2342/17 від 19.03.2018 року, виданого Глобинським районним судом Полтавської області про стягнення заборгованості в сумі 19378,08 грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання.

Згідно ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму ВСУ № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події).

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що розстрочення та відстрочення виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з заявою про розстрочення та відстрочення виконання рішення до10.11.2019 року, ОСОБА_1 посилається на своє складне матеріальне становище та наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

В той же час, суд приходить до висновку, що жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 435 ЦПК України пов'язує можливість здійснити розстрочення або відстрочення виконання судового рішення, заявником суду не доведено.

Крім того, метою цивільного судочинства є виконання законного і обґрунтованого рішення суду.

Не виконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом (зокрема статтею 435 ЦПК України) призведе до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін, до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача та не відповідає засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося невиконаним, що є несумісним з принципом верховенства права (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України», «Козачок проти України», «Васерман проти Росії», «Скардіо проти Італії» тощо.

Крім того, суд враховує, що положення ст.435 ЦПК України передбачають, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В той же час, ОСОБА_1 прохає розстрочити виконання рішення суду до 10.11.2019 року , тобто поза межами строку, встановленого ч. 5 ст. 435 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 435 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області пртягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т. В. Левицька