Єдиний унікальний номер 235/3028/18 Номер провадження 22-ц/804/345/18
Єдиний унікальний номер 235/3028/18
Номер провадження 22-ц/804/345/18
Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Жданової В.С., Краснощокової Н.С.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №235/3028/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька через лінію зіткнення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька через лінію зіткнення. Зазначила, що з 20 вересня 1997 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Від шлюбу має неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25 січня 2018 року шлюб з відповідачем було розірвано. ОСОБА_1 разом з дочкою мешкає в м. Донецьку, де дитина навчається в 5 класі загальноосвітньої школи м. Донецька. На час літніх канікул позивач мала намір вивезти дочку на оздоровлення до літніх таборів, які розташовані на підконтрольній території, однак відповідач не надає згоди на перетин дочкою лінії зіткнення без його супроводу. Вона неодноразово зверталась до відповідача, щоб він супроводжував дитину разом з нею, але він відмовляв їй.

Позивач вважає, що така позиція відповідача як батька шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просила надати їй дозвіл на переміщення через лінію зіткнення без згоди відповідача її неповнолітньої дочки до досягнення нею 16 років.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька через лінію зіткнення відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду через порушення під час розгляду справи норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що її дочка ОСОБА_3 потребує оздоровлення на час канікул в літніх таборах, які розташовані на підконтрольній території. У період з 26 червня 2018 року по 16 липня 2018 року ОСОБА_3 відпочивала в таборі на 11 турі ПП «Орендний дитячий оздоровчо-виховний заклад «Орлятко». На теперішній час після проходження лікування позивач разом з донькою знаходиться на підконтрольній території, та вони не можуть повернутися до міста мешкання за адресою: АДРЕСА_1, та дочка не може ходити до навчального закладу Муніципальної загальноосвітньої установи «Школа №78 м. Донецька». Позивач неодноразово зверталась до відповідача, щоб він супроводжував дитину разом із позивачем через лінію розмежування, але він відмовляється це роботи.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду відповідачем не подано.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засіданні апеляційного суду не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Донецького апеляційного суду (а.с.91).

Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області надіслав на електронну адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних ОСОБА_1 заперечувало, з підстав, викладених у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 27 червня 2018 року №05/26-845 (а.с.79).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1997 року по 27 лютого 2018 року. Шлюб розірвано на підставі заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2018 року, що набрало законної сили 27 лютого 2018 року (а.с.7, 8).

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку 03 травня 2007 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір'ю малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 5 класі Муніципальної загальноосвітньої установи «Школа № 78 м. Донецька» (а.с.10).

Згідно довідки виданої Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Донецька» ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з приводу реактивного артриту, хвороби Шляттера, хронічного тонзиліту, синдрому недиференційованої дисплазії сполучної тканини. Потребує в літньому санаторно-курортному оздоровленні (а.с.11).

Згідно довідки виданої ТОВ Британський мовний табір «АВС САМР» від 01 червня 2018 року на дитину ОСОБА_3 заброньована дитяча путівка на період з 22 червня 2018 року по 06 липня 2018 року (друга зміна). Після проведення оплати товариство гарантує надання відповідних послуг.

Відповідно до довідки ПП «Орендний дитячий оздоровчо-виховний заклад «Орлятко» вих. № 27 від 27 липня 2018 року дитина ОСОБА_3 дійсно відпочивала в таборі на 11 турі в період з 26 червня 2018 року по 16 липня 2018 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про надання дозволу на переміщення через лінію зіткнення малолітньої дитини без згоди батька від 27 червня 2018 року № 05/26-845 орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради не має можливості зробити обґрунтований висновок щодо доцільності надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька через лінію зіткнення, оскільки батько дитини проживає на непідконтрольній Україні території, зв'язку з ним не має.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату ухвалення рішення суду період відпочинку дитини у дитячому оздоровчому закладі, розташованому на території України, закінчився та підстави для надання дозволу на тимчасове переміщення через лінію зіткнення дитини разом із матір'ю відпали.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Частина 2 статті 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_1 просила надати дозвіл її неповнолітній дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на переміщення через лінію зіткнення без згоди батька, ОСОБА_2, для оздоровлення, на час канікул, в літніх таборах, які розташовані на підконтрольній території.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону висновок суду про відмову у задоволенні позову з підстав, зазначених судом, не відповідає нормам матеріального права, оскільки саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Крім того, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем її проживання в м. Донецьк Донецької області, лише території, яка тимчасово неконтрольована владою. Діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову.

Згідно п. 4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Донецький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька через лінію зіткнення задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на переміщення через лінію зіткнення у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди і супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, строком до виповнення ОСОБА_3 16 років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: