Справа № 135/202/18
Провадження № 2-о/135/10/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Ладижинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цією заявою і повідомила, що вона та ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами та на даний час проживають ІНФОРМАЦІЯ_1. До того як вони приїхали до м. Ладижин Вінницької області, вони проживали ІНФОРМАЦІЯ_2 в Кіровському районі в м. Донецьк Донецької області. 12.06.2017 року у них в м. Донецьк Донецької області народилася донька ОСОБА_4. Місто Донецьк Донецької області є тимчасово окупованою територією у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постанови ВРУ від 17.03.2015 року № 254 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Тому, для можливості забезпечення прав та інтересів дитини, оскільки будь-які документи, що отримані в так званій ДНР не визнаються в Україні, зокрема і медичне свідоцтво про народження від 28.12.2017 року ДНР № 977, просила встановити факт народження ОСОБА_4, 12.06.2017 року, у місті Донецьк Донецької області, батьками якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, а вимоги, викладені в заяві про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак йому повідомлено по телефону про розгляд справи за заявою ОСОБА_2В, який в телефонному режимі не заперечував що є батьком дитини.

Представник Ладижинського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області у судове засідання не зявився, однак начальником відділу ОСОБА_5 подано на адресу суду заяву, в якій зазначено, що відділ просить розглянути дану справу за відсутності представника, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО.

Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17 березня 2015 року.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Пунктом 2 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їх згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 СК України, ім'я дитини визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 СК України, по батькові дитина визначається за іменем батька.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 народилася 12.06.2017 року в м. Донецьк Донецької області. Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є внутрішньо переміщеними особами та на даний час проживають ІНФОРМАЦІЯ_5. Місто Донецьк Донецької області є тимчасово окупованою територією у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території Україні» та постанови ВРУ від 17.03.2015 року № 254 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із обмінної карти № 91/42 пологового будинку, пологового відділення лікарні, виданого ЦГКБ №24 видно, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 12.06.2017 року народилася дочка.

Із медичного свідоцтва про народження № 977 від 28.12.2017 року видно, що у ОСОБА_2 12.06.2017 року народилася дівчинка.

Із довідки № 233 від 13.02.2018 року, виданої Ладижинською МТМО, видно, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: вул. Будівельників, б. 67, кв. 811, місто Ладижин Вінницька обл. та знаходиться на обліку первинної медико санітарної допомоги м. Ладижин.

Із довідок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 23.01.2018 року видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взято на облік внутрішньо переміщеної особи, їх зареєстроване місце перебування: вул. Будівельників, б. 67, кв. 811, місто Ладижин, Вінницька обл., зареєстроване місце проживання: пр-т Ленінський, б. 79, кв. 2, м. Донецьк, Кіровський р-н, Донецька обл.

Із довідки № НОМЕР_2 від 23.01.2018 року видно, що ОСОБА_2 взято на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання/ перебування: вул. Будівельників, б. 67, кв. 811, місто Ладижин, Вінницька обл., зареєстроване місце проживання: пр-т Ленінський, б. 79, кв. 2, м. Донецьк, Кіровський р-н, Донецька обл.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість громадянами України отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

На підставі ст.ст.89, 95, 258, 259, 263-265, 317, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 145-147 СК України, керуючись Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини, жіночої статі: ОСОБА_4, 12.06.2017 року, у місті Донецьк Донецької області, від батьків: мати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, уродженка міста Донецьк, паспорт громадянина України серії ВК 044188, виданий 17.08.2004 року Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьк, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), батько - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт громадянина України серії ВА 915934, виданий 27.08. 1997 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4).

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено «27» лютого 2018року.

Суддя