Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2018 Справа №607/2978/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

позивача ОСОБА_1

третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївськоїсільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Великогаївськоїсільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, загальною площею 60,7 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., що складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1980 року побудови), сходами «Сх» (1980 року побудови), літньої кухні «Б» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «В» (до 1939 року побудови) з підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), хліву «Г» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «Д» (до 1939 року побудови), вбиральні «Ж», погребу «Пг» (до 1939 року побудови), вимощення «І», огорожі «1», огорожі «2», воріт «3», хвіртки «4», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, посилаючись на те, що після смерті його тітки відкрилась спадщина за законом на даний житловий будинок. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що відсутні правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак попередньо подали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, відносно задоволення вимог позову покладаються на думку суду.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, видане 19.02.2015 р. Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 5. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно.

За життя на випадок своєї смерті померлий склав заповіт, посвідчений серкетарем Товстолузької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 23.01.2012 р. та зареєстрований в реєстрі за № 03, із змісту якого вбачається, що усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповів своїй дружині - ОСОБА_4.

ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 108 від 19.02.2018 р.

Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 прийняла, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.11.2015 р.

Однак, спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 не оформила.

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа за № 189-2015.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, видане 28.10.2016 р. виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ,актовий запис № 130.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя померла заповіту не склала.

Позивач ОСОБА_1 як племінник померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. подав заяву за № 1508 про прийняття спадщини за законом.

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за № 572-2016.

Відповідно до виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 14.12.2016 р. технічного паспорту житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 60,7 кв. м, житловою - 38,1 кв. м., складається із: житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1980 року побудови), сходами «Сх» (1980 року побудови), літньої кухні «Б» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «В» (до 1939 року побудови) з підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), хліву «Г» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «Д» (до 1939 року побудови), вбиральні «Ж», погребу «Пг» (до 1939 року побудови), вимощення «І», огорожі «1», огорожі «2», воріт «3», хвіртки «4».

Відповідно до довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 109 від 19.02.2018 р. будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_5 як двір колгоспника. Станом на 01.07.1990 у ньому були зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова двору; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дружина.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.12.1990 р. на підставі рішення виконкому № 267 від 28.12.1990 р., жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, що складається з 2 членів, головою якого є ОСОБА_5.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Отже, оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Отже, ОСОБА_5 та його дружина - ОСОБА_4, виходячи із рівності часток усіх членів колишнього колгоспного двору, на праві власності належало по 1/2 частці вищенаведеного будинковолодіння, що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна, виданою Тернопільським районним ГБТІ 15.12.2016 р. № 900, відповідно до якої по обліку бюро будинковолодіяння АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Таким чином, спадкодавцю ОСОБА_4 на момент її смерті на праві власності належала 1/1 частка житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, яка включає: 1/2 частку, належну їй з вищенаведених підстав як члену колишнього колгоспного двору; 1/2 частку, прийняту у спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_5, яка за життя належала останньому як члену колишнього колгоспного двору.

Однак, у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, позивачу відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2018 № 211/02-14, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, загальною площею 60,7 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., що складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1980 року побудови), сходами «Сх» (1980 року побудови), літньої кухні «Б» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «В» (до 1939 року побудови) з підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), хліву «Г» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «Д» (до 1939 року побудови), вбиральні «Ж», погребу «Пг» (до 1939 року побудови), вимощення «І», огорожі «1», огорожі «2», воріт «3», хвіртки «4», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Великогаївськоїсільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, загальною площею 60,7 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., що складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1980 року побудови), сходами «Сх» (1980 року побудови), літньої кухні «Б» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «В» (до 1939 року побудови) з підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), хліву «Г» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «Д» (до 1939 року побудови), вбиральні «Ж», погребу «Пг» (до 1939 року побудови), вимощення «І», огорожі «1», огорожі «2», воріт «3», хвіртки «4», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач: Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: с. Великі Гаї вул. Галицька, 47 Тернопільського району Тернопільської області, .

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3

Повний текст рішення суду складено 12 квітня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко