Справа №173/2497/18
Провадження №2/173/1250/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Зарічанська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування до відповідачів ОСОБА_2. ОСОБА_3. та ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Зарічанська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 13 листопада 2018 року.

Відповідачами надані заяви про визнання позовних вимог.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4.34 га., згідно Державного акту серії ЯЖ № 828484 від 11 листопада 2009 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 24 березня 2010 року

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне : 24.03.2018 року помер її двоюрідний брат ОСОБА_5Є, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на момент смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Російська Федерація.

Після смерті ОСОБА_5, залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка площею 4.34 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯЖ № 828484 від 11 листопада 2009 року.

За життя брат залишив заповіт на ім'я доньки ОСОБА_3В, яка фактично прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса на території Російської Федерації, але заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину не подавала.

На спадкову земельну ділянку ніхто, крім неї не претендує, так як після останнього візиту відповідачів на територію України, на родинній раді було вирішено, що саме вона повинна отримати спадкову земельну ділянку, так як, по-перше, ніхто не був обізнаний із наміром брата зробити заповіт саме на одну із доньок, по - друге , відповідачі проживають на території Російської Федерації і наміру повертатись на Україну не мають. По - третє, за повідомленням нотаріуса, якщо ОСОБА_3, звернеться із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину,то як нерезидент, вона повинна буде сплатити податок в значній сумі, 30000 грн., тому за таких обставин було прийняте спільне рішення про успадкування нею вищезазначеної земельної ділянки.

Після смерті брата вона 27.04.2018 року звернувся до нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою державного Першої Кам'янської державної нотаріальної контори від 27.04.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку в зв'язку з тим, що спадкоємець за заповітом протягом шести місяців не подала до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на зазначене спадкове майно, що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі, ОСОБА_2. ОСОБА_3. та ОСОБА_4, в судове засідання не з'явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, згідно яких позовні вимоги визнають та не претендують на спадкову земельну ділянку і в подальшому не мають наміру на неї претендувати.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 24 березня 2010 року помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, Російська Федерація та який є двоюрідним братом позивачки.

Після смерті ОСОБА_5, залишилось спадкове майно в тому числі і земельна ділянка площею 4.34 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯЖ № 828484 від 11 листопада 2009 року, що підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку (пай).

27.04.2018 року позивачем подано до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою державного Першої Кам'янської державної нотаріальної контори від 27.04.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку.

В постанові нотаріуса зазначено, що згідно даних, які містяться в спадковому реєстрі виявлено спадкову справу за № 474/2010 до майна померлого ОСОБА_5, відкриту 01.10.2010 року, на підставі прийняття спадщини за законом та за заповітом. Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як позивачка є спадкоємцем п'ятої черги. А із заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці першої черги, які не відмовились протягом шести місяців від спадщини на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, за життя був власником земельної ділянки площею 4.34 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯЖ № 828484 від 11 листопада 2009 року, що підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку (пай). Таким чином зазначена земельна ділянка входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7

Судом встановлено, що позивач є двоюрідною сестрою та спадкоємцем за законом п'ятої черги. Крім позивача іншим спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі ОСОБА_2. ОСОБА_3. та ОСОБА_4,

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи, що відповідачі, які є спадкоємцями першої черги, не претендують на спадкове майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, що підтверджується поданими ними заявами. В свою чергу позивач бажає прийняти спадщину після померлого двоюрідного брата ОСОБА_5, та подала заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину . Але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як є спадкоємці першої черги, які протягом 6-ти місячного строку не подали заяву про відмову від спадщини на дану частину спадкового майна.

За вищенаведени обставин, судом встановлено, що спадкоємці першої черги та спадкоємець за заповітом відповідачі ОСОБА_2. ОСОБА_3. та ОСОБА_4, хоч протягом 6-ти місячного строку заяви про відмову від спадщини в частині успадкування вищезазначеної земельної ділянки не подали, але на даний час не претендують на спадщину у вигляді земельної ділянки, що залишилась після смерті ОСОБА_5, та не заперечують проти її успадкування позивачем. Тобто в належній формі виразили свою волю щодо відмови від прийняття спадщини.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму верховного суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» потреба у такому способі захисту права власності, як визнання права власності, виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами, або ними оспорюється.

Враховуючи, що позивач є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_5, тобто спадкоємцем п'ятої черги, інші спадкоємці не претендують на дану частину спадщини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача.

За наведених вище обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за спадкоємцем ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 4.34 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯЖ № 828484 від 11 листопада 2009 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 24.03.2010 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1137.34. грн., суд вважає за можливе покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Зарічанська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 4.34 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого, 24 березня 2010 року.

Понесені позивачем судові витрати в сумі 1137.34 грн., покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи, яким копія рішення не була вручена у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідної копії рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 13 листопада 2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 13.11.2018 року

Оприлюднене: 21.11.2018 року

Дата набрання законної сили: 14.12.2018 року.