Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1165/18 Головуючий у 1 інстанції: Голубкова М.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року у справі за поданням державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, стягував ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням, в якому вказав, що на виконанні Шевченківського ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів в загальному розмірі 1500 грн. щомісячно. Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, з цих підстав державний виконавець просить тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_3 зобовязань покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року подання задоволено.

Обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2/Тимирязєва, 88 кв. 150 до виконання ним зобовязань покладених на нього рішенням суду, а саме до повного погашення заборгованості по аліментам перед стягувачем ОСОБА_3 Дарєю Олександрівною за виконавчими листами № 337/73/16-ц від 27.05.2016 року виданими Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем наведено докази, які обєктивно свідчать про те, що боржником навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання обовязків.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим підлягає зясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобовязання, або невиконання зумовлено обєктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, що діяла на час постановлення ухвали), є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Так, в справі містяться вимоги державного виконавця без будь-яких відомостей, що вони були предявлені боржникові.

Акт державного виконавця від 13.05.2016 року про відсутність боржника за адресою реєстрації під час виходу державного виконавця за адресою проживання боржника не є інформативними. Так, він не містить ані відомостей про те, що боржник не проживає за цією адресою, ані часу, коли такі акти складалися, ані інших відомостей які свідчили б про ухилення від виконання зобовязань.

Отже відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

До того, ж скаржником суду апеляційної інстанції надано довідку № 354/03/07-60 від 02.01.2018 року, з якої вбачається, що станом на 02.01.2018 року за зведеним виконавчим провадженням № 55456119 переплата по сплаті аліментів складає 2800,97 грн.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у звязку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року по цій справі скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 336/6922/17

Провадження №22ц/778/1165/18 Головуючий у 1 інстанції: Голубкова М.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

01 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року у справі за поданням державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, стягував ОСОБА_4, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року по цій справі скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: