Ухвала

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 227/3611/17

провадження № 61-36806ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б.І.,Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі - ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що у зв'язку з травмою на виробництві і негативними наслідками, які настали, йому завдано моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 21 000,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

У червні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Судом установлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», працював електрослюсарем підземним 5 розряду.

21 березня 2017 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 23 березня 2017 року та актом № 5 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 23 березня 2017 року.

Причинами настання нещасного випадку визнано незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території та невиконання вимог інструкції з охорони праці.

Висновком медико-соціальної експертної комісії від 17 липня 2017 року позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом.

18 липня 2017 року ОСОБА_4 було звільнено з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України за станом здоров'я.

Частиною другою статті 153 КЗпП України визначено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (стаття 173 КЗпП України).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши наведені норми права, врахувавши роз'яснення надані у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, обґрунтовано виходив із того, що позивач втратив працездатність у зв'язку із ушкодженням здоров'я на виробництві внаслідок отриманої ним травми під час виконання ним трудових обов'язків, оскільки відповідач, як роботодавець, не забезпечив належних умов праці, а тому зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховано глибину моральних і фізичних страждань позивача пов'язаних з ушкодженням здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності та обґрунтовано визначив розмір відшкодування, який відповідає принципам розумності і справедливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись статтею 390 ЦПК України, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк