Справа № 438/978/17
Номер провадження 2/438/104/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 квітня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Валькович Г.К.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальника відділу освіти Бориславської міської ради ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

03 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальника відділу освіти Бориславської міської ради ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 14 червня 2012 року працює на посаді директора Бориславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4.

Згідно наказу відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 31.08.2017р. №01-06/118-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Й.» йому, ОСОБА_1, як директору Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4, оголошено догану за порушення посадової інструкції директора ЗОШ №4 в частині не створення відповідних умов для навчально-виховного процесу, зокрема незадовільну підготовку навчального закладу до нового навчального 2017-2018 року»

Підставою винесення даного наказу було звернення КП «Муніципальна варта» Бориславської міської ради від 29.08.2017р. №144; Акт перевірки Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4 від 29.08.2017р., протокол від 30.08.2017р. №18 КП «Муніципальна варта» про адміністративне правопорушення.

Після винесення даного наказу на вимогу начальника відділу освіти ОСОБА_2 мною 01.09.2017року було надано письмові пояснення, а 04.09.2017року електронною поштою до відділу освіти Бориславської міської ради мною надіслано письмовий лист від 04.09.2017р. №65, в якому в повному обсязі викладено інформацію щодо підготовки навчального закладу - Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4 до нового навчального 2017-2018року.

Наказом відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/123-к від 04.09.2017р. наказ відділу освіти Бориславської міської ради від 31.08.2017р. №01-06/118-к «Про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1Й.» визнано недійсним.

13.09.2017року позивача викликали у відділ освіти Бориславської міської ради, де надали для ознайомлення новий наказ відділу освіти Бориславської міської ради від 13.09.2017року №01- 06/123 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Й.».

Відповідно до даного наказу йому, директору Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4, оголошено догану за неналежне виконання посадових обовязків, а саме: порушення посадової інструкції директора ЗОШ №4 в частині не створення відповідних умов для навчально-виховного процесу, зокрема незадовільну підготовку навчального закладу до нового 2017-2018 навчального року, порушення п.3 ст.15 Закону України «Про звернення громадян», наказу Міністерство освіти та науки від 28.08.2013року №1239 «Про затвердження типової інструкції з діловодства у загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів та форм власності», режиму роботи Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4.

Підставою винесення даного наказу зазначено акт перевірки від 29.08.2017р. який був підставою винесення попереднього незаконного наказу про оголошення позивачу догани, який згодом самим же відповідачем визнано недійсним, а також зазначено довідку 29.08.2017р., довідку від 08.09.2017р.

Жодних порушень трудової дисципліни, недотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, типової посадової інструкції, а також інших локальних та нормативно-правових актів, позивач не допускав.

Відповідачем при накладенні на нього дисциплінарного стягнення не було зясовано його вини, у ніби-то вчиненому ним порушенні своїх посадових обовязків. До винесення оскаржуваного наказу відповідач жодних письмових пояснень у нього не вимагав, результатів перевірки йому для ознайомлення не надавав, до участі в проведенні перевірок не залучав.

Внаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідач заподів йому моральну шкоду, так як він переніс значні психологічні стреси, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Застосування до працівника дисциплінарного стягнення догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру: так, після ознайомлення 13.09.2017року у відділі кадрів з оскаржуваним наказом він переніс душевні страждання та глибокий психологічний стрес, внаслідок чого загострився стан його здоровя, адже позивач інвалід III групи, і вимушений був невідкладно звернутися за медичною допомогою до лікарів.

У звязку з незаконним накладенням на нього дисциплінарного стягнення відповідачем, позивача було позбавлено премії до Дня вчителя, яку отримали всі вчителі школи. А також у звязку з незаконним притягненням його до дисциплінарної відповідальності позивач позбавлений права отримати щорічну грошову винагороду, відповідно до Положення про надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам ЗОШ №4 м.Борислава за досягнуті успіхи у навчально-виховному процесі та виконанні посадових обовязків, погодженого профкомом школи 03.10.2017р.

Оскільки, відповідачем йому було заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності, то вважає, що відповідач зобовязаний відшкодувати завдану мені моральну шкоду в сумі 10 000 грн.(десять тисяч гривень), що є розумним, виваженим та справедливим способом відшкодування заподіяної мені моральної шкоди.

На підставі викладеного, просить визнати незаконним наказ відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області №01-06/132-к від 13.09.2017року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1И.» про накладення на ОСОБА_1, дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, стягнути відповідача відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області в його користь 10000грн. (десять тисяч гривень), за завдану моральну шкоду, всі витрати, повязані з розглядом даної справи покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області та третя особа начальник відділу освіти Бориславської міської ради - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просить у позові відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності №01-18/907 від 26 грудня 2017 року, в судовому засіданні позовну вимоги не визнала, просить у позові відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Позиція відповідача у даній справі викладена у поданому суду відзиві на позов, відповідно якої відповідач у справі - відділ освіти Бориславської міської ради Львівської області зазначає , що в діях позивача наявне порушення норм чинного законодавства, що підтверджується документами, які послужили підставою для видачі наказу відділу освіти Бориславської міської ради від 13 вересня 2017 року №01-06/132-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Й.», просить повністю відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи , всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14 червня 2012 року працює на посаді директора Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4.

Наказом відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 31 серпня 2017року №01-06/118-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Й.», ОСОБА_1, як директору Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4, оголошено догану за порушення посадової інструкції директора ЗОШ №4 в частині не створення відповідних умов для навчально-виховного процесу, зокрема незадовільну підготовку навчального закладу до нового навчального 2017-2018 року».

Наказом відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/123-к від 04 вересня 2017 року наказ відділу освіти Бориславської міської ради від 31 серпня 2017року №01-06/118-к «Про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1Й.» визнано недійсним.

13 вересня 2017року був виданий наказ №01- 06/132-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Й.».

Із вказаним наказом позивач ознайомився 13 вересня 2017 року, з яким був не згідний.

Відповідно до змісту спірного наказу ОСОБА_1, директору Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4, оголошено догану за неналежне виконання посадових обовязків, а саме: порушення посадової інструкції директора ЗОШ №4 в частині не створення відповідних умов для навчально-виховного процесу, зокрема незадовільну підготовку навчального закладу до нового 2017-2018 навчального року, порушення п.З ст.15 З.У. «Про звернення громадян», наказу Міністерство освіти та науки від 28.08.2013року №1239 «Про затвердження типової інструкції з діловодства у загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів та форм власності», режиму роботи Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4.

Із перелічених порушень, зазначених в оскаржуваному наказі про оголошення догани позивачу, суд вбачає формальний, спрощений підхід проведення дисциплінарного провадження стосовно позивачки.

Згідно ст.ст.139,140,142 КЗПП України порушення трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

ЯК вбачається із матеріалів справи, при притягненні до дисциплінарної відповідальності з позивача була відібрана пояснююча записка, датована останнім 01 вересня 2017 року.

При цьому, сторонами не доведено належними та допустимими доказами, що дане письмове пояснення позивача враховано адміністрацією відповідача при прийнятті наказу від 04 вересня 2017 року за №01-06/123-к про визнання недійсним наказу відповідача від 31.08.2017 року за №01-06/118-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідності чи при прийнятті спірного наказу, оскільки в тексті зазначених наказів не враховано пояснення позивача.

Описова частина наказу не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач ОСОБА_1 Відповідач обмежився лише загальним посиланням на неналежне виконання функціональних обов'язків, якими повинен керуватися в своїй роботі директор ЗОШ №4, не провівши належного ретельного службового розслідування.

Суд вважає, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі зясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з врахуванням письмового пояснення працівника.

Звичайно, невиконання власником або уповноваженим ним органом вищезазначеного обовязку не являється підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Згідно ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава ХV КЗпП України). Разом з тим, відповідно до ст. 124 Конституції України працівник може звернутись безпосередньо до суду з позовом про оскарження дисциплінарного стягнення. В цьому випадку оскаржується безпосередньо дисциплінарне стягнення, яке може бути визнане судом недійсним (незаконним).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1 - 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Суд виходить із того, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше. Тому в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі обєктивної сторони -суті правопорушення.

В цьому випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обовязку працедавця довести в судовому засіданні належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення.

Отже тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обовязків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган.

Крім того, застосування догани вимагає від роботодавця чіткого дотримання загального порядку застосування дисциплінарних стягнень, встановленого законодавством, та забезпечення себе достатніми доказами для переконання стороннього наглядача, в тому числі суду, у законності та неупередженості накладеного стягнення.

С уд при вирішенні питання щодо правомірності притягнення відповідачем до дисциплінарної відповідальності позивача може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти працедавця та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені саме до компетенції останнього.

С уд не може здійснювати розслідування обставин конфліктної ситуації і робити висновки про ступінь і суть вини дисциплінарного проступку позивача ОСОБА_1

Далі, згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується до працівників за порушення трудової дисципліни, при цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст. 148-149 України . Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дій чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправні поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків.

С уд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані відповідачем не переконують в правомірності спірного рішення.

Посадові обовязки ОСОБА_1Й, як директора Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4 посадові обовязки визначені Типовою посадовою інструкцією директора загальноосвітньої школи, яка затверджена начальником відділу освіти Бориславської міської ради згідно н №01-05/309 від 27 грудня 2016року, з якою позивач був ознайомлений.

Розділом II інструкції визначено завдання та обовязки директора. Зокрема п.2.29 визначено що директор організовує роботу із створення та забезпечення умов проведення навчально-виховного процесу у відповідності з діючим законодавством про працю, міжгалузевими і відомчими нормативними документами та іншими актами з охорони праці і Статутом школи: очолює цивільний захист. А відповідно до п.2.30 - забезпечує безпечну експлуатацію інженерно-технічних комунікацій, обладнання і вживає заходів з приведення їх у відповідність з діючими стандартами, правилами і нормами з охорони праці, своєчасно організовує огляди і ремонт приміщень навчального закладу. Також п.2.27 Інструкції визначено, що директор забезпечує облік, збереження і поповнення навчально-матеріальної бази, облік і збереження документації; організовує діловодство, облік статистичної звітності.

Протиправна поведінка позивача ОСОБА_1, на думку відповідача, підтверджується зазначеними у спірному наказі письмовими доказами, зокрема актом перевірки Бориславської ОСОБА_4 ступенів № 4 від 29 серпня 2017 року, довідкою перевірки стану готовності Бориславської ОСОБА_4 ступенів №4 у новому навчальному році від 29 серпня 2017 року, довідкою про перевірку організації навчально-виховного процесу у Бориславській ОСОБА_4 ступенів №4 від 08 вересня 2017 року.

Проте, суд вважає зазначені письмові докази не допустимим доказом в розумінні вимог ст.78 ЦПК України. У зазначених довідках, де зазначені певні недоліки щодо утримання товарно-матеріальних цінностей або ведення діловодства, та підписані саме керівником відповідача начальником відділу освіти ОСОБА_2 та провідним спеціалістом, зацікавленими особами, не завірені гербовими печатками, стверджено про результати перевірки незрозумілих комісій, без посилань на відповідні акти комісій.

В акті, складеному у присутності комісії тієї ж ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6, без зазначення посад членів комісії, зазначено про відсутність на робочому місці позивача та підміну гардеробника, що не було предметом проступку позивача у спірному наказі.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не здійснив заходів, передбачених законом щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не доведені ті обставини, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень. Відповідно слід визнати незаконним незаконним наказ відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області за №01-06/132-к від 13 вересня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Й.» про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року) моральна шкода відшкодовується відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин.

Суд погоджується з доводами позивача, що завдана йому моральна шкода полягає в його моральних стражданнях, пов'язаних з тим, що був незаконно притягнутий до дисциплінарної відповідальності, був позбавлений права отримати щорічну грошову винагороду, премії, внаслідок чого знаходиться у стані постійного стресі. Проте, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, враховуючи характер та тривалість його страждань і переживань у зв'язку з порушення відповідачем його законних прав та інтересів і стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по наданню правової допомоги у розмірі 1500 гривень.

Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають до задоволення, оскільки позивачем ОСОБА_1 подано лише квитанцію до прибуткового касового ордера від 01 листопада 2017 року, проте не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог позивача, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, у відшкодування витрат по сплаті судового збору, сплаченого останнім.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268,354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області за №01-06/132-к від 13 вересня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Й.» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

Стягнути відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1, паспорт серії КЛ №015037, виданий Бориславським МС ГУ ДМС України у Львівській області 02 вересня 2014 року моральну шкоду у розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень.

Стягнути відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1, паспорт серії КЛ №015037, виданий Бориславським МС ГУ ДМС України у Львівській області 02 вересня 2014 року судові витрати, що складаються із 960 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддя А.Т. Слиш