Справа №: 400/517/18
Провадження № 2/400/239/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Жушмана О. М.

при секретарі Комишовій С.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженняв смт. Петрове справу за позовом ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регрессу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду мотивуючи це тим, що 23 березня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2766601. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Кіа Magentis», державний реєстраційний номер «АЕ 8125 ЕС», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

11 червня 2017 року о 20 год. 03 хв., на автошляху 3-74 поблизу с. Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3, який керував автомобілем «Кіа Magentis», державний реєстраційний номер «АЕ 8125 ЕС» та автомобіля «Opel Vectra», державний реєстраційний номер «АЕ 8997 НІ», під керуванням ОСОБА_4.

Внаслідок вище зазначеної ДТП транспортному засобу «Opel Vectra», було завдано механічних пошкоджень , а власнику вказаного автомобіля матеріальних збитків.

Відповідно до Постанови Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2017 року, відповідача по справі було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 , ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ст..3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхов.і платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.І ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З огляду на вищевказане, потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особа - ОСОБА_4 - звернувся до Страховика - Позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АК/2766601.

Так, на підставі страхового акту № ОЦ/019/000/17/0057 від 04.12.2017 року власнику автомобіля «Opel Vectra», було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №313 від 06.12.2017 року. Загальний розмір фактично понесених витрат ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» склав: 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп.

З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу , ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а тому позивач просить стягнути з ОСОБА_3,страхове відшкодування за завданні збитки в порядку регресу в розмірі 80 000 грн. 00 коп, та судові витрати .

11.05.2018 року суддею Петрівського районного суду Кіровоградської області направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь та ухвалою судді від 18.05.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на 03.07.2018 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав за обставин викладених в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» субєктами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі-МТСБУ), потерпілі.

Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Судом встановлено, що 23 березня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2766601 (а.с.10-11). У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Кіа Magentis», державний реєстраційний номер «АЕ 8125 ЕС», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

11 червня 2017 року о 20 год. 03 хв., на автошляху 3-74 поблизу с. Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3, який керував автомобілем «Кіа Magentis», державний реєстраційний номер «АЕ 8125 ЕС» та автомобіля «Opel Vectra», державний реєстраційний номер «АЕ 8997 НІ», під керуванням ОСОБА_4 (а.с.13)

Внаслідок вище зазначеної ДТП транспортному засобу «Opel Vectra», було завдано механічних пошкоджень , а власнику вказаного автомобіля матеріальних збитків.

Як зазначив позивач, відповідно до Постанови Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2017 року, відповідача по справі було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 , ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до відповідальності (а.с.12).

Відповідно до ст..3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. І ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З огляду на вищевказане, потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особа - ОСОБА_4 - звернувся до Страховика - Позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АК/2766601 (а.с.14-15).

Так, на підставі страхового акту № ОЦ/019/000/17/0057 від 04.12.2017 року власнику автомобіля «Opel Vectra», було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №313 від 06.12.2017 року (а.с.39-40). Загальний розмір фактично понесених витрат ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» склав: 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп.

З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.41).

Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов'язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата)здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); 38.1.2. до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи зазначені положення законодавства, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до винної особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. ст. 124 ч.1, ст130 КУпАП по факту вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП) (а.с.12).

Згідно розяснень, які містяться в абз.4 п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У звязку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано ст. 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до п.7 ч.1 цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Пункт 7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цієї статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адмінвідповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адмінправопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в однієї постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Таким чином, вина осіб, що притягаються до адмінвідповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Постанова Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року, якою не встановлено вини відповідача у вчинені ДТП, та що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння повністю відповідає вище вказаним вимогам Закону.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у вчиненні ДТП та керуванням транспортного засобу у стані алкогольного спяніння не доведена належними, достатніми та достовірними доказами, а отже підстави для регресного відшкодування шкоди, з відповідача на користь позивача - відсутні.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. 1191 ЦК України, ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регрессу - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення (п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду О. Жушман