Справа № 415/3218/17
Провадження № 2/415/88/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.18 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань Павлові О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасові виїзди неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до відповідача з позовом про надання тимчасового дозволу на виїзд неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого має сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірваний у 2014 році, сторони проживають окремо. Відповідач мешкає у Російській Федерації, зв'язок з ним відсутній. Позивач бажає поїхати до м. Київ до своєї сестри з метою оздоровлення та лікування дитини. На підставі викладеного, просила надати їй дозвіл на тимчасові виїзди/в'їзди до неконтрольованої органами влади України територій Луганської і Донецької області неповнолітній дитині ОСОБА_4 у супроводі матері, без дозволу батька ОСОБА_3.

У судове засідання позивачка не з'явилась, у позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав.

Представник служби у справах дітей до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 16.06.2006 року, який було розірвано 21.07.2014 року рішенням Алчевського міського суду Луганської області (а.с.6)

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого в свідоцтві про народження, НОМЕР_1, вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини ОСОБА_4 без згоди батька, орган опіки та піклування Лисичанської міської ради вважає за доцільне надати матері ОСОБА_2 дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4.

Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням сина, не приймає участь у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини.

Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-Х11 і набула чинності для України 27.09.1991 року), держави-учасниці зобов'язалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоровя чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 3 та 6 статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров'я людей.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-XII від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України № 3857-XII правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила) затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (з наступними змінами).

Так, згідно з пунктом 2 Правил перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до пункту 3 Правил виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Пунктом 4 Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, для перетинання державного кордону України громадянин, який не досяг шістнадцятирічного віку, повинен мати: 1) паспортні документи та 2) підтверджуючі документи, до яких у тому числі відносяться: нотаріально посвідчена згода другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі або копія рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 7 травня 2014 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон(далі Порядок) .

Згідно з підпунктом 2 пункту 7 Порядку оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 16-річного віку: - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

Переміщення громадян через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей здійснюється відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 222 ог від 14.04.2017 року (далі Порядок).

Згідно з пунктом 5.1.1 Порядку в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до пункту 5.1.2 Порядку виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Таким чином, виїзд з тимчасово неконтрольованої території на територію України не містить посилання на дотримання Правил, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до частин 1, 3 статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 статті 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Позивач, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Тому вимоги про отримання дозволу на переміщення дитини до тимчасово окупованої території України не суперечать закону і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 3, 10 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст.7, 159 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.ст.4,10,12,206,263-265, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасові виїзди неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради задовольнити.

Надати неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, дозвіл на виїзд (в'їзд) на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення антитерористичної операції) через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей, у супроводі матері, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди і супроводу батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на строк три місяці з дня ухвалення рішення.

Надати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Алчевськ Луганської області, дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди (дозволу) батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення .

Суддя: Л.Б.Чернобривко