Справа № 306/1923/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КУШТАНА Б.П., МАЦУНИЧА М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 306/1923/17 за позовом ОСОБА_2 до Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 20 грудня 2017 року, повний текст якого складено 26 грудня 2017 року, головуюча суддя Вінер Е.А., -

встановив:

19.09.2017 ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом до Неліпинської сільської ради Свалявського району мотивуючи наступним.

Будинок АДРЕСА_1 був збудований її батьками на підставі дозволу від 11.10.1958 № 263.

Мати позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 На час смерті матері у названому будинку, крім позивача були зареєстровані та проживали її син ОСОБА_4, батько ОСОБА_5, брат ОСОБА_6, а також інший родич ОСОБА_7, право якого на 1/2 частину будинку визнано рішенням Свалявського районного суду від 05.08.2011.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_5.

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері та прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України.

Посилаючись на вказані обставини, на положення ст.ст. 346, 376, 392, 1218, 1261, 1266, 1268 ЦК України, позивач ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування.

Рішенням Свалявського районного суду від 20.12.2017 у позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_8, рішення суду оскаржила як незаконне, просить рішення скасувати, позов - задовольнити. На обґрунтування скарги посилається на ті самі обставини, якими мотивувався позов.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та непред'явлення позову до належного спадкоємця. Рішення суду узгоджується з вимогами закону, відповідає обставинам справи та ґрунтується на її матеріалах і доказах, яким дано правильну оцінку.

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 2, 3, 27-29, 31, 32).

Рішенням Свалявського районного суду від 05.08.2011, що набрало законної сили 16.08.2011 і враховується за правилами ст. 82 ч. 4 ЦПК України, встановлено, що:

будинок АДРЕСА_2 Закарпатської області збудований ОСОБА_9 із отриманням дозволу на будівництво № 263 від 11.10.1958, виданого Свалявською районною радою;

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 не оформивши акту введення будинку в експлуатацію; ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_7;

їх син ОСОБА_7 успадкував майнові права ОСОБА_11 і ОСОБА_10, на час відкриття спадщини у будинку проживали та були зареєстровані племінники іншого спадкоємця, який помер, ОСОБА_6 і ОСОБА_2, крім того, проживав неповнолітній син ОСОБА_2 - ОСОБА_4;

рішенням суду визнано за ОСОБА_7 право на оформлення права власності на 1/2 частину вказаного будинку (а.с. 7).

Довідками Виконкому Неліпинської сільської ради, виданими ОСОБА_2, підтверджується, що у будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали:

на день смерті діда ОСОБА_9 - баба ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_8), мати ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_9), батько ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_10), брат ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_11), інший родич ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_12) (довідка від 24.11.2017 № 1969) (а.с. 30);

на день смерті ОСОБА_3 - батько ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_10), ОСОБА_2 (з ІНФОРМАЦІЯ_13), син ОСОБА_4 (з ІНФОРМАЦІЯ_14), брат ОСОБА_6 (з ІНФОРМАЦІЯ_15), інший родич ОСОБА_7 (з ІНФОРМАЦІЯ_16) (довідка від 03.05.1917 № 829) (а.с. 4).

Сторонами в цивільному процесі є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред'явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких). Спір щодо права на спадкування (спадковий спір) виникає саме між спадкоємцями. З урахуванням положень Розділу VII «Спадкове право» ЦК Української РСР (1963 р.), Книги шостої «Спадкове право» ЦК України (2003 р.), якими у відповідній частині регулюються спадкові правовідносини (зокрема, щодо спадкування за законом), відповідачами у справі за позовом особи, яка ставить питання про право на спадкування шляхом визнання права власності на спадкове майно, є передусім спадкоємці, які прийняли спадщину.

За приписами ЦПК України в редакції, яка діяла на час звернення з позовом, саме сторона у справі повинна доводити обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, саме відповідачу належить право визнавати, заперечувати позов, укладати мирову угоду (ст. 10 ч. 3, ст. 31 ч.ч. 2, 3, ст. 60 ч. 1, ст.ст. 128, 174, 175); предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 60 ч. 3, ст. 179 ч. 1). Аналогічні правила встановлює ЦПК України і в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції та його оскарження стороною позивача в апеляційному порядку (ст. 12 ч. 3, ст. 49 ч. 1 п. 3, ч. 7, ст. 77 ч. 2, ст. 81 ч. 1, ст.ст. 191, 206, 207 та ін.). Отже, докази, які оцінюються в цивільній справі, факти, що на їх підставі встановлюються в порядку цивільного судочинства, за сукупністю яких вирішується питання про право на спадкування, ухвалюється судове рішення, мають правове значення, якщо ці дії вчиняються у процесі, участь в якому беруть належні учасники у належному процесуальному статусі. У даному випадку відповідні факти мають правове значення лише якщо встановлені у справі, у якій є належний відповідач.

З огляду на викладене та враховуючи обставини спадкування після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 і ОСОБА_5, відсутність даних про відмову спадкоємців від спадщини, про обставини, що вказують на відумерлість спадщини, і в усякому разі - за наявності онуків ОСОБА_7 і ОСОБА_10 і, відповідно, дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та ОСОБА_6, Неліпинська сільська рада не є учасником спірних правовідносин і не є належним відповідачем за позовом у даному спадковому спорі.

Попри наведене, діючи у цивільних відносинах вільно, на свій розсуд розпоряджаючись цивільними та процесуальними правами, реалізуючи право на судовий захист, позивач пред'явив позов до неналежного відповідача (ст.ст. 11-16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11 ЦПК України в редакції, що була чинною на час пред'явлення позову, ст.ст. 12, 13 цього Кодексу в редакції, чинній на час вирішення справи судом).

Відтак, оскаржене рішення суду про відмову в позові за цих обставин є правильним, пред'явлення позову до неналежного відповідача виключало можливість його задоволення, доводи апеляції наведеного не спростовують, тому на підставі ст. 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Свалявського районного суду від 20 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді