У Х В А Л А

29.03.2018 Справа №607/1983/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Зубко О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №607/1983/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАП.» про визнання недійсним договору №6362 від 25.01.2018 року та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАП.» у якому просить визнати недійсним договір №6362 укладений між ним та відповідачем 25.01.2018 року, посилаючись на те, що вказаний договір укладений під впливом обману та нечесної підприємницької практики та стягнути на його користь кошти у сумі 120000 грн. внесені на виконання умов зазначеного договору.

28.03.2018 року ОСОБА_1 подав заяву в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, розміщені на поточних рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАП.» у АБ «Укргазбанк»( МФО 320478, р/р 1769) та АТ «Ощадбанк»( МФО 322669, р/р2090)в межах суми позову в розмірі 120 000 грн. В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову вказав, що 25.01.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір №6362 відповідно до якого останній зобов»язувався надати йому безвідсоткову позику у розмірі 1000 000 грн. З метою гарантування забезпечення виконання умов договору ним було внесено на рахунок відповідача 80000 грн. в якості застави та 25.01.2018 року підписано договір із додатками, після чого, відповідно до наданої йому інформації, грошові кошти повинні були поступити на його розрахунковий рахунок на протязі півтора години. Після того, як кошти в обумовлений час не надійшли, співробітник відповідача повідомила, що він повинен сплатити ще 40000 грн. в якості застави і тоді кошти надійдуть через півгодини. Виконавши зазначені умови та не отримавши коштів, він повторно звернувся до відповідача та дізнався, що повинен оплатити комісію в розмірі 5% від суми позики, що складає 50000 грн. Оскільки зазначені кошти він не сплатив, співробітник відповідача повідомила, що в такому випадку розмір комісії становитиме для нього 70000 грн. Вважає, що договір №6362 від 25.01.2018 року є недійсним, оскільки укладений ним під впливом обману, умови підписаного ним договору відрізняються від інформації, що була надана йому під час попередньої консультації співробітником відповідача, підписаних ним документах не зазначено про надання йому коштів у кредит, а ТОВ «АСАП.» не є кредитною установою, яка уповноважена на здійснення такої діяльності, що в свою чергу є підтвердженням здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики. Із інформації у ЗМІ та в мережі Інтернет він дізнався про те, що вказане товариство належить до розгалуженої мережі подібних організацій, які діють за принципом фінансової піраміди. Наведене дає йому обгрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити взагалі неможливим виконання рішення суду у вказаній справі та отримання сплачених за недійсним договором коштів у сумі 120000 грн.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову, допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами-ч.3 ст.150 ЦПК України.

За змістом ст.150 ЦПК України забезпечення позову-це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов»язково зазначаються: причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обгрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з»ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача. А також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАП.» в межах суми позову, суд приходить до переконання, що у задоволенні вказаної заяви слід відмовити, оскільки застосування зазначеного виду заходів забезпечення позову може призвести до створення перешкод у здійсненні відповідачем господарської діяльності та може мати в подальшому негативні наслідки для відповідача та третіх осіб, які перебувають у господарських відносинах із відповідачем.

При цьому суд зазначає, що ухвалою суд від 08.02.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданій з аналогічних підстав.

Керуючись статтями 149-153, п.4 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України,Постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №607/1983/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАП.» про визнання недійсним договору №6362 від 25.01.2018 року та стягнення коштів -відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_2