Провадження № 2/520/2216/18
23.04.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Бусленко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №24 у будинку №1 по вулиці Краснова в м. Одесі. При цьому позивачка посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки та, будучи зареєстрованим за зазначеною адресою, з 10 червня 2016 року в спірній квартирі не проживає, жодної участі в утриманні житла не приймає, відомостей про місце перебування останнього немає, будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг він не несе, що погіршує матеріальний стан позивачки, оскільки вона вимушена сплачувати більші комунальні платежі, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Позивачка у судове засідання не зявилась, повідомлялась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, у звязку з чим, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Як встановлено у судовому засіданні, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивачка ОСОБА_1, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 лютого 2005 року, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою, р.№3-338, є власником квартири АДРЕСА_1 (номер витягу:9051285 від 24 листопада 2005 року, номер запису:132 в книзі: 28доп.к-157).
Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Нормами ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, залишаючись зареєстрованими у квартирі, створює позивачці перешкоди у реалізації своїх прав, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, у звязку з чим позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, що погіршує її матеріальний стан.
При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.
Керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,211,247,258,259,273,280-282 ЦПК України, ст. ст. 317,319,321,391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №24 у будинку №1 по вулиці Краснова в м. Одесі.
Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Огренич І. В.