Справа № 146/178/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" квітня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповаідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом ОСОБА_3 до Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на частину житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, розташованого по вул. Соловїна, 23 (колишня назва Пестеля, 9) в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер 18 травня 2014 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.

Даний позов обґрунтований наступним.

31 жовтня 1971 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 у Конковичській сільській раді Петриковського району Гомельської області та прожавала спільно із ОСОБА_4 до дня його смерті, а саме до 18 травня 2014 року.

Позивач зазначила, що під час спільного проживання із ОСОБА_4 ними був побудуваний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Соловїна, 23 (колишня назва Пестеля, 9) в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.

28 грудня 2011 року Томашпільською селищною радою Вінницької області на імя ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок серії САЕ № 397506. Також на його імя видано технічний паспорт наданий житловий будинок.

З метою отримання свідоцтва на частку майна у спільному майні подружжя, а саме на ? частину вказаного житлового будинку, однак нотаріусом їй було відмовлено в цьому, звязку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на даний житловий будинок.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_1 позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній.

Представник Томашпільської селищної ради ОСОБА_2 в судовому засіданні, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що 31 жовтня 1971 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований Конковичською сільською радою Петриковського району Гомельської області. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище Кузик (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про право власності серії САЕ № 397506, виданного 13 березня 2012 року Томашпільською селищною радою Вінницької області ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Пестеля, 9 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області (а.с.10).

Як вбачається з копії технічного паспорта виданного на імя ОСОБА_4 даний житловий будинок побудований в 1980 році (а.с.8).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

Відповідно до ч.3 ст. 378 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

18 травня 2014 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 294123, виданного 22 травня 2014 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управліня юстиції у Вінницькій області (а.с. 7).

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власнсоті на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна.

Згідно відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори № 34/02-31 від 31 січня 2018 року у видачі свідоцтва свідоцта про право власнсоті на частку в спільному майні подружжя на ? частину будинку, що знаходиться за адресою: Вінницька область Томашпільський район смт. Томашпіль вул. Соловїна, 23 (Пестеля, 9) в звязку зі смертю ОСОБА_4 позивачці відмовлено в звязку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на даний житловий будинок (а.с. 11).

Як вбачається з довідки про показники обєкта нерухомого майна № 198 від 11 грудня 2017 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ» відповідно до проведеної інвентаризації від 20 листопада 2017 року житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані в смт. Томашпіль по вул. Соловїна, 23 має такі показники: загальна площа 77,1 кв.м; житлова площа 44,1 кв.м. Згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на майно не зареєстровано (а.с.9).

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки вимоги позивачки є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано дані позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 71 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат», статтею 60 СК України, статтями 355, 364, 370, 378 ЦК України, статтями 12, 13, 76, 78, 95, 163, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на частину житлового будинку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку, розташованого по вул. Соловїна, 23 (колишня назва Пестеля, 9) в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер 18 травня 2014 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.

Судові витрати в розмірі 704,80 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів після його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2018 року

Суддя: ОСОБА_6