Справа № 161/2314/18
Провадження № 2/161/1460/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 червня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Петрової В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи позов тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 21.11.2003р. до 24.06.2010рр. Від шлюбу з відповідачем мають доньку ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач з нами не підтримує жодних стосунків. У січні 2007 року (більш як 11 років тому) ОСОБА_4 нелегально виїхав до Греції. З того часу в Україну він не повертався і доньки не бачив. З дитиною відповідач практично не спілкується, один раз на рік телефонує у день народження дитини, впродовж багатьох років не надає будь-якої допомоги на утримання доньки та не піклується про її здоровя та благополуччя. Нехтування батьківськими обовязками з боку батька, принижує гідність дитини.

Посилаючись на наведене, позивач просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради позов підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення та оголошення на сайті судової влади. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ст. 287 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_4 є її батьком (а.с. 11).

Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 самоусунувся від виховання та матеріального утримання неповнолітньої доньки, не проявляє до неї належної батьківської уваги та турботи, не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не створює належних умов для отримання дитиною освіти.

Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Зазначені обставини суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини в результаті його винної поведінки та свідомого нехтування останнім своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, (він) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Як вбачається з висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради №27 від 01.02.2018р., відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, не проявляє щодо неї батьківської уваги та турботи.

Службою у справах дітей встановлено, що відповідач ОСОБА_4 виїхав у Грецію. На даний час місце перебування ОСОБА_4 невідоме. Неповнолітня дитина ОСОБА_5К залишилась проживати з матір'ю, яка створила належні умови для нормального росту та розвитку дочки, забезпечує її усім необхідним: одягом, продуктами харчування, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання. Батько дитини участі у її вихованні та утриманні не бере, не цікавиться навчальними досягненнями дочки, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями. Дані факти підтверджуються інформацією з комунального закладу Луцька гімназія № 18 Луцької міської ради Волинської області від 19.10.2017 № 02-10/351.

Рішенням Луцької міської ради № 93-3 від 07 лютого 2018 року затверджено висновок служби у справах дітей Луцької міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 пояснила, що свого батька не памятає, він з нею не спілкується, матеріально не підтримує, не цікавиться її життям, вважає, що його слід позбавити батьківських прав.

Таким чином, аналізуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідач не займається вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини, не цікавиться станом її здоровя, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вимога позивача про стягнення судових витрат також підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що 08лютого 2018 року між адвокатом ОСОБА_2 та позивачем по справі ОСОБА_1 був укладений договір про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат ОСОБА_2 на умовах платності зобов'язався надавати ОСОБА_1 правничу допомогу у даній цивільній справі.

Відповідно до квитанції від 16 квітня 2018 року, позивач сплатила адвокату винагороду (гонорар) в сумі 3000 гривень за надання правничої допомоги у цивільній справі про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

Надані позивачем документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги адвоката у даній справі.

Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

В силу вимог ст.141 ЦПК України, та Закону України «Про судовий збір», з відповідача в користь позивача також слід стягнути понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 259, 263- 265, 280, 282, 281, 287 ЦПК України, п.2 ч.1 ст. 164 СК України, суд,-

ухвалив :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 704,80грн. судових витрат та 3000грн. за правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Івасюта