Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 205/1145/14-ц

провадження № 61-17010св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5 (позивач за зустрічним позовом), Дніпропетровська міська рада,

треті особи: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив

№ 268», друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року у складі судді Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради, треті особи: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив

№ 268», друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 69,1 кв.м, житловою площею -

47,8 кв.м.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4, третя особа - друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в яких просила визнати заповіт складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 - недійсним та усунути від права на спадкування майна ОСОБА_6 її дочку - ОСОБА_4.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради, треті особи: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 268», друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру

АДРЕСА_1, загальною площею - 69,1 кв.м, житловою площею - 47,8 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту, складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, недійсним та усунення від права на спадщину - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліку, доплати судового збору в розмірі 3 391,94 грн, до 5 днів включно з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року виправлено описку, допущену в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2017 року замість помилково зазначеного розміру сплати судового збору в сумі 3 943,94 грн вказано правильний розмір судового збору в сумі 3 605,67 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліку, доплати судового збору в розмірі 3 053,67 грн, до 5 днів включно з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у встановлений судом строк вимоги ухвали апеляційного суду Дніпропетрвоської області від 27 січня 2017 року ОСОБА_5 не виконано, судовий збір в розмірі 3 053,67 грн не доплачено, а тому відповідно до положень статей 121, 297 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявнику.

07 березня 2017 року ОСОБА_5 через засоби поштового звʼязку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно зобовʼязав ОСОБА_5 доплатити судовий збір в розмірі 3 053,67 грн, оскільки судовий збір за подання апеляційної скарги становить 552,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради, треті особи: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 268», друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, усунення від права спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року.

Витребувано зазначену справу № 205/1145/14-ц з Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

14 квітня 2017 року справа № 205/1145/14-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

02 травня 2017 року представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7 через засоби поштового звʼязку подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

17 лютого 2017 року залишити без змін.

Відповідно до розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 року, № 31, стаття 545), опублікованим у газеті «Голос України».

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 30 листопада

2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року.

Тобто з 15 грудня 2017 року ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 квітня 2018 року касаційну скаргу разом із матеріалами цивільної справи

№ 205/1145/14-ц передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною 2 статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором, відповідно до положень статей 121, 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), ухвалою від 27 січня 2017 року обґрунтовано залишив її без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме доплати судового збору в розмірі 3 053,67 грн.

Визначаючи розмір судового збору який потрібно допдатити, суд апеляційної інстанції врахував часткову сплату судового збору у розмірі 552,00 грн, та відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII), визначив, що підлягає сплаті за вимоги майнового характеру судовий збір у розмірі

3 337,62 грн (110 відсотків ставки за подання позовної заяви ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом) та за немайнові вимоги в розмірі 267,96 грн (110 відсотків ставки за подання позовної заяви ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, усунення від права спадкування).

Зазначена ухвала отримана ОСОБА_5 11 лютого

2017 року.

15 лютого 2017 року ОСОБА_5 звернулася з заявою про відкриття провадження, яка обґрунтована фактичною незгодою з розміром судового збору.

За змістом частини другої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги)якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що ОСОБА_5 станом на 17 лютого 2017 року не виконано вимоги ухвали, не сплачено в повному обсязі судовий збір за подання апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику.

Слід розʼяснити заявнику, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська