Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2018 Справа №607/13121/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 7'586,59 грн. за період з 01 жовтня 2012 року по 01 травня 2015 року, посилаючись на те, що останні тривалий час не проводять оплату за вказані послуги.

У судовому засіданні представник позивача вказані вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві і просила їх задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов (запереченнях проти позову), у якому зазначає, що не є споживачем послуг, які надає позивача, оскільки протягом 2011 року приватне підприємство «Обрій-Т» (далі ПП «Обрій-Т») встановило у його квартирі систему автономного опалення, відєднало її від загальнобудинкових систем централізованого опалення та постачання гарячої води і відповідно, він перестав користуватись такими послугами. Незважаючи на це, позивач продовжував нараховувати йому плату за користування такими послугами, аж доки 16 червня 2016 року Тернопільською міською радою не було прийнято рішення про відєднання його квартири від вказаних комунікацій. Також позивач просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строків позовної давності.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Про причини неявок суду не повідомили, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзивів на позовну заяву не подали. За даних обставин наявні підстави, визначені частиною 1 та пунктом 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для розгляду справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира № 146, по просп. Злуки, 33 у м. Тернополі. Вказане стверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 30 вересня 2004 року, посвідченого виконкомом Тернопільської міської ради.

Позивач проживає у даній квартирі, що підтверджується довідкою ДП «Люкс-1» № 711 від 11 квітня 2017 року.

Забезпечення даного житлового приміщення тепловою енергією у певний період, вказаний нижче, здійснює КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго».

Власник повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману (спожиту) теплову енергію згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до статтей 67, 68, 160 Житлового кодексу України (далі ЖК України), власник зобов'язаний щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, що передбачено пункту 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У період часу з 01 жовтня 2012 року до 01 травня 2015 року вказаних зобовязань ОСОБА_2 належним чином не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 7'586,59 грн., що підтверджується повторною випискою з особового рахунку про заборгованість за опалення і гаряче водопостачання (далі Виписка), а також із витягу про нарахування та оплату таких послуг.

При визначені останнього місяця за який ОСОБА_7 повинен був здійснити оплату вказаних комунальних послуг, суд бере до уваги наступне.

13 травня 2016 року, представники приватного підприємства «Люкс», монтажної організації, яка перевірила якість виконання робіт, виконавця послуг, позивача та відповідач склали та підписали акт про відєднання квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання (далі Акт).

Акт був затверджений рішенням Тернопільської міської ради № 7/9/163 від 16 червня 2016 року «Про затвердження актів». Також цим рішенням орган місцевого самоврядування зобовязав позивача у місячний термін погодити акт про відключення приміщень від внутрішьобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання.

З вказаних документів вбачається, що з червня 2016 року ОСОБА_2 перестав бути споживачами послуг позивача, а тому КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» припинив нараховувати йому плату за користування ними.

З огляду на викладене суд залишає поза увагою твердження ОСОБА_2 про те, що користуватись послугами позивача він припинив з 2011 року, оскільки такі його доводи, всупереч вимогам частини 1 ст. 81 ЦПК України, не доведені належними, допустимими та достовірними доказами. Не є таким доказом, поданий ОСОБА_2 договір від 13 червня 2012 року, оскільки він свідчить виключно про те, що між ПП «Обрій-Т» та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості щодо виконання робіт по монтажу системи опалення, газопостачання, водопостачання, виготовлення проектної документації (з її узгодженням відповідними службами) та здачу систем в експлуатацію з оформленням відповідних документів (актів і т.п.) згідно нормативних вимог та діючого законодавства України за адресою просп. Злуки, 33/146 у м. Тернополі.

Доказів того що даний договір був виконаний ОСОБА_2 не надав.

Навпаки, як встановлено у судовому засіданні невиконання ПП «Обрій-Т» свої договірних зобовязань, в тому числі і щодо ОСОБА_7, стало фактом, за яким було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002622 від 05 липня 2013 року та проводилось слідство.

Отже, в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з ОСОБА_2, належних КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» коштів заборгованості за спожиті послуги із централізованого опалення.

При визначенні суми, котра підлягає до стягнення з ОСОБА_2 суд враховує наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частиною 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зважаючи на те, що періодичність платежів котрі зобовязані були здійснювати відповідачі за надані позивачем послуги визначалась місяцями, то про невнесення коштів, а отже і про своє порушене право позивач повинен був дізнатись кожного наступного місяця, котрий слідував за тим, у якому послуги ним були надані, однак ОСОБА_2 не оплачені.

Позов про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиті комунальні послуги позивач предявив 23 жовтня 2017 року, тобто обрахунок строку позовної давності розпочався з жовтня 2014 року.

Вимоги КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» про стягнення коштів за період з 01 жовтня 2012 року до жовтня 2014 року заявлені з спливом трьохрічного строку позовної давності.

ОСОБА_2 заявлено про застосування до вказаних вимог позивача наслідків спливу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (частина 4 ст. 267 ЦК України)

Таким чином до задоволення підлягають вимоги про стягнення з ОСОБА_2 в користь позивача заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з жовтня 2014 до квітня 2015 року (кінцевої дати у поданому позивачем розрахунку заборгованості у Виписці) на загальну суму, 2'648,52 грн., а у задоволенні вимоги за період з 01 жовтня 2012 року до жовтня 2014 року слід відмовити у звязку з спливом позовної давності.

Не заслуговують на увагу пояснення представника позивача, що відповідач ОСОБА_2 сплативши в травні 2016 року заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення фактично визнав позов та позовна давність була перервана, оскільки вказані кошти були внесені відповідачем на виконання договору реструктуризації заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.05.2016 року (сума заборгованості 1076 грн.72 коп.), який в подальшому був розірваний.

Вимоги позивача про стягнення вказаної заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити з огляду на наступне.

Статтею 322 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що власник майна зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом.

Якщо жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»)

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких витратах визначається його власником і обов'язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. (ст. 156 ЖК України)

Як уже зазначено вище, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2, а тому лише він несе обовязок зі сплати вартості послуг з централізованого опалення, так і відповідальність за їх несплату.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути із ОСОБА_2 в користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати спрямовані на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 89, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354-356 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення в сумі 2648 грн. 52 коп. та 1600 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Головуючий суддяОСОБА_8