Справа №: 164/2244/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В., Панасюк Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її мати ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ще за свого життя 5.11.2004 року склала заповіт, який було посвідчено Маневицькою державною нотаріальною конторою, згідно якого належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 вона заповіла в рівних частках позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 Спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом на дане майно являвся брат позивача та син спадкодавця - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на вказане спадкове майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом та за законом право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, ? частину земельної ділянки, площею 0.1500 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), ? частину земельної ділянки, площею 0.0589 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), які належали ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в поданій до суду заяві, просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом та за законом право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, ? частину земельної ділянки, площею 0.1500 га, вартістю 35817 гривень 55 копійок, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), ? частину земельної ділянки, площею 0.0589 га, вартістю 726 гривень 75 копійок, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), які належали ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши думку позивача ОСОБА_1, яка не заперечує щодо розгляду справи у відсутності вказаного відповідача, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача ОСОБА_2

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК, ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 являвся власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 являлася власником земельної ділянки, площею 0.1500 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), земельної ділянки, площею 0.0589 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Після його смерті ОСОБА_3 у встановлений законом термін фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном та подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Ще за свого життя 5.11.2004 року остання склала заповіт, який було посвідчено Маневицькою державною нотаріальною конторою, згідно якого належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 вона заповіла в рівних частках позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 Спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємцем за законом на дане майно являвся брат позивача та син спадкодавця - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на вказане спадкове майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини підтвердила позивач в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачем, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 5.11.2004 року, посвідченого Маневицькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2477, свідоцтв про смерть НОМЕР_3 від 16.06.1998 року, НОМЕР_4 від 15.07.2009 року та НОМЕР_5 від 11.09.2014 року, свідоцтв про народження НОМЕР_6 від 5.11.1954 року, НОМЕР_7 від 3.12.2010 року та НОМЕР_8 від 9.12.2010 року, свідоцтв про одруження НОМЕР_9 від 18.08.1951 року, НОМЕР_10 від 14.08.1966 року та НОМЕР_11 від 22.09.1989 року, довідок Маневицької селищної ради Волинської області № 2061 від 7.12.2010 року та № 7002 від 24.11.2017 року, державних актів на право власності на земельну ділянку НОМЕР_12 та НОМЕР_13 від 16.03.2007 року, витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 13.05.2017 року та № НВ-017 від 16.06.2017 року, витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 34-3-0.25-18/163-17 від 28.04.2017 року та № 34-3-0.25-63/163-17 від 22.05.2017 року, висновку про відповідність будинковолодіння по АДРЕСА_1 діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 12.06.2017 року, нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини, технічного паспорта на будинковолодіння по АДРЕСА_1, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2010 року, повідомлень Маневицької державної нотаріальної контори № 1358/1-16, № 1359/1-16 та № 1360/1-16 від 5.12.2017 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, являючись спадкоємцем за заповітом та за законом на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_5, ? частину земельної ділянки, площею 0.1500 га, вартістю 35817 гривень 55 копійок, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), ? частину земельної ділянки, площею 0.0589 га, вартістю 726 гривень 75 копійок, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), які належали ОСОБА_3, фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1225, 1233, 1235, 1269-1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 524-527, 529, 548-549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_5, ? частину земельної ділянки, площею 0.1500 га, вартістю 35817 (тридцять п?ять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 55 копійок, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), ? частину земельної ділянки, площею 0.0589 га, вартістю 726 (сімсот двадцять шість) гривень 75 копійок, що призначена для ведення особистого селянського господарства, знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2), які належали ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Невар