Справа №461/8049/17
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.,
секретар судового засідання Мисько С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №с 461/8049/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. У своїй заяві покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 березня 2018 року не вирішено питання про судові витрати,а також не вирішено частину позовних вимог ОСОБА_1, зокрема, вимоги щодо витрат на оплату навчання сина на першому курсі Інституту гуманітарних та соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка» на суму 10 500 грн. (1/2 складає 5 250 грн.), оскільки у мотивувальній частині рішення відсутні висновки суду про задоволення або про відхилення цих позовних вимог ОСОБА_1
Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, та просив задовольнити такі в повному обсязі.
Інші учасники в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши заяву, зясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити та ухвалити додаткове рішення з наступних підстав.
Згідно п.1, 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення ; судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 березня 2018 року
позов ОСОБА_1 задовольнено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 524,88 грн. додаткових витрат на лікування дитини. В решті позовних вимог відмовлено.
Так, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на навчання сина на першому курсі Інституту гуманітарних та соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка» на суму 10 500 грн.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.).
Верховний суд України у Постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс 17 надає правовий висновок, щодо застосування ст. 185 СК України, зокрема вказує, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Відтак, слід прийти до висновку, що витрати, повязані із навчанням сина не можуть відноситися до поняття додаткових витрат на утримання дітей в розумінні статті 185 СК України, а відносяться по суті до вимог про стягнення аліментів на навчання дитини, які можуть стягуватись до досягнення двадцяти трьох років, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання,що може бути окремим цивільним спором.
Відтак, позивачем обрано такий спосіб захисту порушених прав, з яким суд не може погодитись.
Окрім того, в матеріалах справи не міститься доказу, який би підтверджував факт оплати за навчання в Інституті гуманітарних та соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка».
Таким чином, у задоволені вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на навчання сина на першому курсі Інституту гуманітарних та соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка» на суму 10 500 грн. слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Судом встановлено, що позивач поніс витрати, за подання даного позову у розмірі 640 грн.
Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;
Таким чином, суд, приходить до висновку про необхідність ухвалити додаткове рішення, яким повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд, -
ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 461/8049/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.
У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на навчання сина на першому курсі Інституту гуманітарних та соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка» на суму 10 500 грн. відмовити.
Повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 640,00 грн. згідно квитанції № 0.0.899735654.1 від 21.11.2017 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.Р.Волоско.