Постанова
Іменем України

28 лютого 2018 року
м. Київ

справа № 648/2868/15-ц

провадження № 61-1889 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 ,
третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Вербицької Л. І., Капітан І. А., Радченка С. В., від 17 лютого 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.

Позовна заява мотивована тим, що з липня 2011 року вона разом із своїми дітьми проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала на те, що вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, виховували дітей. 21 травні 2015 року під час проходження військової служби в зоні АТО ОСОБА_5 загинув.

Зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 їй необхідно для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги. Відповідачі, які є батьками загиблого, заперечують проти факту її проживання із загиблим однією сім`єю та не визнають за нею права на одноразову грошову допомогу як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Коваленко А. В. від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з листопада 2011 року по 21 травня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з сином відповідачів ОСОБА_5 , з листопада 2011 року по день загибелі 21 травня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, а рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 не мають наслідків вирішення спору про будь-які права, які підлягають розгляду у позовному провадженні, оскільки невизнання відповідачами факту проживання позивача з їх сином однією сім`єю не впливає на відновлення прав позивача. При цьому позивач не заявляла вимог щодо її права на отримання одноразової грошової допомоги до належних осіб, не порушувала питання про стягнення одноразової грошової допомоги.

У травні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно відмовлено у відновленні її порушених прав, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй необхідно для призначення і виплати одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому відповідачі не визнають факту її проживання з їх сином однією сім`єю.

У серпні 2016 року ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив відхилити касаційну скаргу позивача та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 21 травня 2015 року, виконуючи бойове завдання по збереженню територіальної цілісності та незалежності України поблизу м. Горлівки Донецької області, героїчно загинув ОСОБА_5 .

Згідно з витягом з наказу від 22 травня 2015 року № 89 комендатури військової частини смерть ОСОБА_5 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками загиблого ОСОБА_5 .

Також установлено, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 6 травня 2011 року було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй необхідно для призначення і виплати, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, одноразової грошової допомоги.

Одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975).
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Порядком № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого). При цьому зазначається, що члени сім`ї загиблого військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до частин другої, четвертої статті З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчить положення статті 74 СК України. Встановлення такого факту передбачено в судовому порядку (стаття 256 ЦПК України, у редакції чинній на час розгляду справи).

Суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, з приводу доведеності встановлених судом першої інстанції обставин щодо проживання позивача з померлим однією сім`єю ніякого висновку не зробив, передчасно відмовив у задоволенні вимог, вказавши, що встановлення проживання однією сім`єю не має для ОСОБА_1 юридичного значення.

При цьому залишено поза увагою, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила встановити факт, що має юридичне значення для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого одноразової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, посилаючись на те, що невизнання відповідачами факту проживання позивача з їх сином однією сім`єю не впливає на відновлення прав позивача, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що за змістом до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання після загибелі (смерті) військовослужбовця одноразової грошової допомоги виникає, зокрема у випадку належності особи до складу його сім`ї, яка разом із батьками загиблого військовослужбовця отримує грошову допомогу у рівних частках.

Отже, невизнання відповідачами позову свідчить про наявність спору щодо права позивача на таку допомогу.

Разом із тим не може бути залишено в силі рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, пред`являючи позов до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не порушувала питання про поновлення її порушеного права, а саме щодо призначення і виплати їй, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, одноразової грошової допомоги.

Отже, при встановленні факту не заявлено вимоги по суті спору про право позивача на одноразову грошову допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав.

У порушення вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не роз`яснив позивачу її права та обов`язки, зокрема, право уточнити позовні вимоги.

При цьому суд першої інстанції у порушення вимог пункту 1 частини шостої статті 130 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) не уточнив вимог позивача, яка, використовуючи процесуальний засіб відкриття провадження у справі (тобто позов), по суті використовує процесуальний порядок окремого провадження, заявивши вимогу про встановлення юридичного факту, який сам по собі, не вирішить спір, а лише породить новий спір про стягнення коштів.

Відповідно до Порядку № 975 заява про отримання одноразової грошової допомоги подається до військового комісаріату.

Враховуючи, що встановлення факту ОСОБА_1 необхідно для отримання такої допомоги, суд у порушення вимог пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не обговорив питання про залучення до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк