Житомирський апеляційний суд
Справа №287/116/18-ц Головуючий у 1-й інст. Волощук В. В.
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 287/116/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 19 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Волощука В.В. у м. Олевську,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначала, що з 08.10.2011 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, від якого мають дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 04.12.2013, місцем проживання спільної неповнолітньої дитини визначено з матір'ю. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 17.01.2014 з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зазначала, що її майновий стан, не дозволяє повністю забезпечити потреби дитини (одяг, продукти харчування, лікування, відвідування гуртків), збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а ОСОБА_2 має стабільний дохід, тому просила суд збільшити розмір аліментів, стягнувши з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3, аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 19 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначає, що її заробітної плати та аліментів, які сплачує відповідач не вистачає для малолітньої дитини, яка розвивається та потребує більшого догляду та матеріального забезпечення.

У зв'язку з ліквідацією на підставі Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року Апеляційного суду Житомирської області і утворення Житомирського апеляційного суду, який розпочав роботу з 03 жовтня 2018 року, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.31, ч.ч.1-3 ст.33 ЦПК України, п.15.4 Перехідних положень ЦПК України здійснена передача цивільних справ з Апеляційного суду Житомирської області до Житомирського апеляційного суду і автоматизованою системою документообігу суду визначені судді-доповідачі і склади колегій для розгляду цивільних справ.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 року, від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 04.12.2013 шлюб між сторонами було розірвано, сина - ОСОБА_3 було залишено проживати разом із матір'ю. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 04.12.2013 було стягнуто аліменти із ОСОБА_2 на утримання дитини - ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовною заявою про збільшення розміру аліментів посилалася на те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, витрати на утримання дитини істотно збільшилися, а тому ці обставини позбавляють можливості позивача забезпечити належне утримання дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовував свою позицію тим, що позовні вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів у розумінні ст.192 СК України, позивачем не було наведено будь - яких обставин зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, позивач не надала доказів на підтвердження цих обставин, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення. У справі про стягнення аліментів, яким визначено розмір аліментів у частці від доходу і дану частку позивач не просить змінити.

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України встановлено основні засади (принципи) цивільного судочинства, зокрема - верховенство права.

Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні, ОСОБА_2 сплачує аліменти на сина - ОСОБА_3 ? частки свого заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 558 грн, як зазначила позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволення позову, так як, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призведе до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Апеляційний суд приходить до висновку, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту прав дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

За наведених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню як таке, що постановлене з невірним застосуваннями норм матеріального права та через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 при звернені з позовом до суду була звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави в сумі 704 грн 80 коп. за подання позовної заяви та 1057 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги, а всього 1762 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 19 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 1762 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 20 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді