Провадження номер 2/741/216/18
Єдиний унікальний номер 741/128/18
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування після смерті батька. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по вул. Хліборобська, 76, у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після ліквідації колгоспних дворів вони у встановленому порядку не оформили право власності на житловий будинок та не зареєстрували право власності на нього. 16 серпня 2005 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини вищевказаного будинку. Спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_5 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак юридично не оформив своїх спадкових прав. 30 березня 2015 року помер ОСОБА_5. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із вищевказаного будинку. Позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом. Позивач прийняла спадщину після смерті батька, подавши заяву про прийняття спадщини до Носівської районної державної нотаріальної контори. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок по вул. Хліборобська, 76, у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом після смерті батька.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті батька.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився. Сільський голова направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд робить висновок, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання позову відповідачем та постановляє рішення у підготовчому провадженні.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 76 по вул. Хліборобська в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 620 від 14 грудня 2017 року (а. с. 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку № 76 по вул. Хліборобська в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області.

Однак, після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не зареєстрували право власності на частини вищевказаного будинку (а. с. 13).

16 серпня 2005 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 55). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_5 був чоловіком померлої, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 10). А, отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної ДНК №184/01-16 від 16 лютого 2018 року (а. с. 53) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 54).

Із довідки виконкому ОСОБА_3 сільської ради Носівського району № 618 від 14 грудня 2017 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_5 Отже, ОСОБА_5 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті дружини.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 успадкував 1/2 частини спірного житлового будинку, однак юридично не оформив своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

30 березня 2015 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Після його смерті відкрилася на спадщина на спірний житловий будинок, 1/2 частини якого належала йому як члену колгоспного двору та 1/2 частини якого він фактично успадкував після смерті дружини, але на яку не оформив спадкових прав.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений 13.04.2010 секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Носівського району, яким належний йому житловий будинок, що знаходиться в с. Держанівка Носівського району по вул. Хліборобська, 76, заповідав ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту (а. с. 59). Однак, із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) убачається, що вищевказаний заповіт не зареєстрований у Спадковому реєстрі (а. с. 64-65). Отже, спадкування після смерті ОСОБА_5 здійснюється за законом.

ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с.11) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 12). А, отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті.

ОСОБА_5 на день своєї смерті проживав один, що підтверджується довідкою виконкому ОСОБА_3 сільської ради Носівського району (а. с. 9).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 №136/2015 (а. с. 57-62) убачається, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, подавши в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 43/02-31 від 18 січня 2018 року (а. с. 16).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 76 по вул. Хліборобська в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 17-19).

Згідно зі звітом про оцінку майна вартість житлового будинку станом на 22.01.2018 становить 70000 грн. (а. с. 20-45).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 30 березня 2015 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Хліборобська, 76, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ґанку «а1», сараю «Б», сараю «б», сараю «в», літньої кухні «В», погреба «П», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, огорожі № 3, колодязя «К», загальною площею 58,1 кв. м житловою площею 29,2 кв. м. вартістю станом на 22.01.2018 становить 70000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий