Справа № 405/1069/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 рокуЛенінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Деревянко А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кропивницький цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником під час виконання трудових обовязків. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період з 02.04.2012 року по 26.08.2016 року у неї в магазині канцелярських товарів за трудовим договором працювала продавцем ОСОБА_3, яка відповідно до зобовязань несла повну матеріальну відповідальність за товар та гроші згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.04.2012 року. В результаті інвентаризації від 01.08.2016 року та 05.08.2016 року було виявлено недостачу в розмірі 62989,53 грн., яка утворилась з вини ОСОБА_3, що підтверджується її письмовими поясненнями на імя роботодавця. Відповідач зобовязалась погасити вказану заборгованість, проте на даний час нею відшкодовано лише 2989,53 грн.

Вказала, що відповідно до переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977р. №447/24 (чинний відповідно до листа від 01.02.2006 №07-04/218-919 Міністерства фінансів України), роботи з продажу (відпуску) товарів (продукції), їх підготування до продажу незалежно від форм торгівлі та профілю підприємства (організації), відносяться до сфери застосування повної матеріальної відповідальності на підставі відповідних договорів.

Таким чином, вважає, що відповідачем було завдано їй, як фізичній особі підприємцю, збитки в сумі 60 000 грн., які не відшкодовані. В порядку досудового врегулювання спору вона зверталась до відповідача з письмовим листом про відшкодування збитків, однак відповідач відмовляється у добровільному порядку сплатити кошти, у звязку з чим вона змушена звернутися із вказаним позовом до суду. Просить стягнути на її користь з відповідача 60 000 грн. матеріальної шкоди завданої працівником під час виконання трудових обовязків.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи на 26.03.2018 року. Запропоновано відповідачув пятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз'яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом або законом строк без поважних причин.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 10.05.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.06.2018 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 24.05.2018 року.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом або законом строк не подала.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 02.04.2012 року відповідач ОСОБА_3 працювала продавцем у магазині «Канцтовари» ФОП ОСОБА_1 та згідно наказу № 2 «Про звільнення» від 26.08.2016 року була звільнена з займаної посади продавця згідно п.2 ст.41 КЗпП України в звязку з вчиненням нею винних дій як працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності та дають підстави для втрати довіря до неї з боку власника (а.с. 35).

Згідно ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.04.2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3, остання як продавець прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй підприємством цінностей (а.с. 10).

Згідно п.3 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у разі незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, спричинених підприємству і його відшкодування здійснюється у відповідності до діючого законодавства.

Пунктом 4 зазначеного договору визначено, що дія договору поширюється на весь час роботи з майном і іншими ввіреними працівнику матеріальними цінностями підприємства.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Як вбачається з акта проведення інвентаризації від 05.08.2016 року, підписаного сторонами, 04.08.2016 року в магазині «Канцтовари» за адресою: АДРЕСА_1 була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей. Після проведення інвентаризації виявлено, що недостача товару у магазині складає 62 989,53 грн., з яких 2 989 грн. 53 коп. відшкодовано із заробітної плати ОСОБА_3 Таким чином недостача складає 60 000 грн. (а.с. 9)

У пояснювальній записці на імя ФОП ОСОБА_1 від 04.08.2016 року ОСОБА_3 зазначила, що вона як матеріально відповідальна особа, брала гроші з каси на свої потреби та зробила недостачу в сумі 60 000 грн. в магазині «Канцтовари» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно ч. 1, 2 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КЗпП України працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Пунктом 1 частини 1 статті 134КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ч. 3 ст. 136 КЗпП України у випадках покриття шкоди у розмірі, що перевищує середній місячний розмір заробітку, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

За наведених обставин, враховуючи, що на відповідача ОСОБА_3 згідно договору було покладено повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй цінностей, суд дійшов висновку, що матеріальна шкода, яка завдана відповідачем під час виконання нею трудових обов'язків відлягає відшкодуваннюу повному обсязі в розмірі 60 000 грн., в звязку з чим позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі у розмірі 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (25000, м. Кропивницький, с. Гірниче, Лінія 3АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(25006, АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_2) матеріальну шкоду завдану працівником під час виконання трудових обов'язків в розмірі 60 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (25000, м. Кропивницький, с. Гірниче, Лінія 3АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(25006, АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_2) судові витрати у справі в сумі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його оголошеннядо Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 18 червня 2018 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний