Провадження № 2/641/1304/2018 Справа № 641/2239/18
22 червня 2018 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Григорєва Б.П.
за участю секретаря судового засідання Жигаліної Л.І. (ОСОБА_1І.),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати щомісячних сум аліментів та оплату додаткових витрат на дитину,-
13 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати щомісячних сум аліментів та оплату додаткових витрат на дитину.
13.10.2016 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області було відкрито відповідне виконавче провадження.
Як відомо позивачу, ОСОБА_3 протягом 2017 року був офіційно працевлаштований у ТОВ «ВЕНБЕСТ».
Згідно зі звітом про відрахування та виплати ТОВ «ВЕНБЕСТ» та довідки наданої ТОВ «ВЕНБЕСТ» державному виконавцю Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_6, які міститься в матеріалах відповідного виконавчого провадження, ОСОБА_3 звільнений з 8 грудня 2017 року; заборгованість на дату звільнення складала 999 грн. 23 коп.
Відповідно до розрахунку заборгованості виданого державним виконавцем Луценко А.О. за період з січня 2018 року по березень 2018 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 складає 5010 (пять тисяч десять ) грн., 00 коп.
На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати щомісячних сум аліментів, надає суду розрахунок пені, яка утворилась за період з січня 2018 року по березень 2018 року та складає 3423 грн. 50 коп.
Одночасно позивач просить стягнути з відповідача 1380 грн. 35 коп. додаткових витрат на дитину.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, до суду надійшла заява від представника позивача з проханням розглянути справи без його участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова, від 10.12.2015 у справі № 641/10645/15-ц з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 16.09.2010 р. н., аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 жовтня 2015 року.

Згідно з вказаного рішення суду, 10.12.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист № 641/10645/15-ц, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 16.09.2010 р. н., аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 жовтня 2015 року

Згідно з розрахунком заборгованості виданого державним виконавцем Луценко А.О. за період з січня 2018 року по березень 2018 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 складає 5010 (пять тисяч десять ) грн., 00 коп.

Боржник не надав квитанції про сплату аліментів, розрахунок заборгованості державного виконавця не оспорювався.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Суд не погоджується з розрахунком неустойки (пені) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який був проведений позивачем, у звязку з тим що цей розрахунок проведений у невідповідності до вимог ст. 196 СК України та правової позиції висловленій в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року.

Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року.

Сума пені за прострочення ОСОБА_3 сплати щомісячних сум аліментів складає: 1503 (одна тисяча пятсот три грн.) 00 коп., що відповідає такому розрахунку:

- січень 2018 року: нарахована сума аліментів 1670 грн. 00 коп. х пеня (1%) х 31 день = 517 грн.70 коп. - сума неустойки (пені);

- лютий 2012 року: нарахована сума аліментів 1670 грн. 00 коп х пеня (1%) х 28 днів = 467 грн. 60 коп. - сума неустойки (пені);

- березень 2018 року: нарахована сума аліментів 1670 грн. 00 коп. х пеня (1%) х 31 день = 517 грн.70 коп. - сума неустойки (пені);

Всього за період з січня 2018 року по березень 2018 року сума пені складає 517 грн.70 коп.+ 467 грн. 60 коп.+ 517 грн.70 коп.= 1503 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, а також те, що в судовому засіданні було доведено і не спростовано, що заборгованість по сплаті аліментів виникла саме з вини відповідача та на даний час не погашена, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 понесла додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з роз'ясненнями, що містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що додаткові витрати на утримання дитини передбачають фактично зазнані або передбачувані витрати.

Ураховуючи зазначені обставини, розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, визначається одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Протягом вересня жовтня 2017 року, малолітній ОСОБА_4 хворів, у звязку з чим ОСОБА_2 зазнала додаткових витрат на дитину, викликаних її хворобою.

Суд, дослідивши надані позивачем копії рецептів, виписані лікарем загальної практики та відповідні товарні чеки, приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 1380,35 грн.

Так, відповідно до товарного чеку від 04.09.2017 вартість придбаних медикаментів склала 734,60 грн.; відповідно до товарного чеку від 17.10.2017 вартість придбаних медикаментів склала 645,75 грн.

Таким чином, розмір додаткових витрат ОСОБА_2 у звязку з хворобою дитини у 2017 році склав 1380,35 грн. (одну тисячу триста вісімдесят гривень тридцять пять копійок).

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням можливості участі батька у зазначених додаткових витратах на дитину, зокрема стану здоровя, матеріального становища позивача, те, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає з малолітньою дитиною, дбає про неї, лікує за свій рахунок, матеріального становища відповідача, відсутності у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо, відсутності інших аліментних зобовязань, суд дійшов висновку про необхідність стягненню з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину у сумі 1380 грн., 35 коп., які викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76,81, 141, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 7, 180-182, 185, 196 СК України, ст. 549 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, неустойку у формі пені за прострочення сплати аліментів у сумі 1503 ( три тисячі чотириста двадцять три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, додаткові витрати на дитину у сумі 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 56

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП:НОМЕР_2, м. Харків, проспект Льва Ландау, б. 12, кв. 385

Повний текст рішення виготовлений 27 червня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_8