РІШЕННЯ

іменем України

"10" квітня 2018 р. Справа № 145/1749/17

Провадження № 2/145/116/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 12 січня 2006 року в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області померла її двоюрідна баба ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка № 343 площею 6,39, що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району вінницької області та належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 013884 від 07 липня 2000 року.

За життя ОСОБА_5 розпорядилась своїм майном, склавши заповіт від 5 лютого 2002 року, яким все своє майно заповіла їй. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 4.

Вона має намір оформити свої спадкові права, однак одержати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі в неї немає можливості, оскільки на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_5 вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Вона вважає, що має право на спадщину, оскільки не відмовлялась від неї, а строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин.

Крім того, оскільки інші спадкоємці після смерті її баби відсутні, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Її двоюрідна баба, ОСОБА_5 12 січня 2006 року померла. Протягом останніх років часу перед смертю вона проживала одиноко, оскільки ні чоловіка ні дітей у неї не було.

Таким чином, єдиною родиною ОСОБА_5 був її дід, а ОСОБА_5 брат - ОСОБА_7, її мати ОСОБА_8 та вона.

За життя ОСОБА_5 постійно навідувалась в будинок її діда, їхня сім'я допомагала їй у веденні господарства, фактично в них була одна сім'я.

Перед смертю ОСОБА_5 захворіла, протягом останнього часу проживала в будинку її діда.

12.01.2006 року вона померла. Поховання ОСОБА_5 здійснила її сім'я.

В жовтні 2017 року, під час її перебування в приміщенні ОСОБА_4 сільської ради її було повідомлено, що під час моніторингу земель товарного сільськогосподарського призначення було виявлено документи, а саме Державний акт на право приватної власності, виданий на ім'я ОСОБА_5, а також заповіт від 25.02.2002 року, яким ОСОБА_5 належне їй майно заповіла їй.

Вона негайно звернулась до ОСОБА_4 сільської ради з заявою про видачу на її ім'я дублікату зазначеного заповіту, який і отримала 18.10.2017 року.

Вважає, що строк, визначений положеннями статті 1270 Цивільного кодексу України пропустила з поважних причин, оскільки не знала і не могла знати про існування заповіту ОСОБА_5

Вважає, що відсутність у неї відомостей про волевиявлення спадкодавиці ОСОБА_5 унеможливило її звернення до нотаріуса з відповідною заявою, тобто в неї існували непереборні та істотні труднощі для подання відповідної заяви.

Про об'єктивність таких труднощів свідчить та обставина, що дублікат заповіту вона отримала лише 18.10.2017 року після звернення до ОСОБА_4 сільської ради з відповідною заявою, що підтверджується відміткою про стягнення державного мита, від 18.10.2017 року наявною на самому заповіті.

Просить надати їй додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 12 січня 2005 року в селі Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали.

ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_5 проживала одиноко, дітей, чоловіка не було.

Позивачка ОСОБА_1 показала, що заповіт їй дав сільський голова ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_9 в жовтні 2017 року. ОСОБА_5 -рідна сестра її діда ОСОБА_7 ОСОБА_5 останні два тижні проживала біля її бабушки ОСОБА_10 в с. Дзвониха, по вул. Партизанська, 3, більше ніхто з ними не жив. ОСОБА_5 не була одружена, дітей не мала, рідних братів і сестер у ОСОБА_5 на час смерті не було. ОСОБА_7 помер 23.11.2005 року.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_3 позов визнала.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

12 січня 2006 року в с. Дзвониха померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4). На час смерті вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради № 171 від 18.10.2017 року (а.с.8).

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка № 343 площею 6,39, що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 013884 від 07 липня 2000 року (а.с.5).

За життя 25.02.2002 року ОСОБА_5 розпорядився своїм майном, склавши заповіт, яким все її майно заповіла - ОСОБА_1 (а.с. 6). Заповіт посвідчено секретарем Дзвониської сільської ради ОСОБА_6 На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від16.11.2017 року № 49908041 заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі (а.с. 27-28).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.11.2017 року № 49908039 спадкова справа після смерті ОСОБА_5, яка померла 12.01.2006 року в Спадковому реєстрі не зареєстрована (а.с.30).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст.1220,1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Строк прийняття спадщини сплив 12.06.2006 року. Проте, про існування заповіту позивачці стало відомо в жовтні 2017 року.

Дані обставини стверджуються показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона є уродженка с. Дзвониха, жителька смт. Тиврів. Позивачка її дочка. ОСОБА_5 - рідна сестра її батька. Вона на момент смерті одружена не була, дітей у неї не було. Про наявність заповіту на момент сім'ї вона нічого не казала, стало відомо восени 2017 року. Повідомив голова сільської ради ОСОБА_9 в сільській раді. Дочка працює в дитячому садочку в с. Дзвониха і по роботі зайшла в сільську раду, де і він сказав їй про заповіт.

Свідок ОСОБА_3- землевпорядник ОСОБА_4 сільської ради показала, що в жовтні 2017 року в приміщенні ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_4 сільський голова, який помер 04.04.2008 року, повідомив ОСОБА_11 про наявність заповіту від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1. ОСОБА_1 повідомила, що про наявність заповіту їй відомо не було.

Крім того, дублікат заповіту позивач отримала 18.10.2017 року, що підтверджується відміткою про стягнення державного мита від 18.10.2017 року (а.с.6), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 16.11.2017 року (а.с. 27).

Позов до суду подано 06.11.2017 року.

Суд вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту свідчить про поважність причин пропуску строку строку прийняття спадщини.

Дана правова позиція висловлена ВССУ в ухвалі від 01.02.2017 року (справа № 306/27/15-ц) та підтримана Верховним Судом України в справі № 6-46цс17) 06.09.2017 року.

Враховуючи викладене, суд вважає причини пропущення позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та вважає за можливе надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 9, 10-13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

вирішив :

Позов задоволити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 12 січня 2005 року в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 11 квітня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_12