Справа № 636 / 2284 / 18
№ 2 / 636 / 1414 / 2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі :

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку № 10 по вул. Спортивній в м. Чугуєві, Харківської області, та зняти її з реєстрації за цією адресою.

В позовній заяві позивач вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, буд. 10, в якому 19.11.2010 року була зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка з моменту реєстрації та по теперішній час в даному будинку фактично не проживає.

У звязку з тим, що в будинку позивача зареєстрована відповідач, яка фактично у ньому не проживає, вона не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, у звязку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги підтримав, просив задовольнити (а.с. 17).

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена шляхом розміщення виклику на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 18), про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позовну заяву не надала.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутність відповідача, і у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважної причини, вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, буд. 10, що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.06.1999 року реєстровий № 1061, зареєстрованого Чугуївським МДБТІ 19.08.1999 року; свідоцтвом про право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, буд. 10, від 06.03.2014 року серія САК № 972565 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний № 18666855 від 06.03.2014 року (а.с. 7-9).

У належному позивачу будинку 19.11.2010 року була зареєстрована ОСОБА_2, яка з моменту реєстрації та по теперішній час в даному будинку фактично не проживає, що підтверджується довідкою № 114 від 17.05.2018 року виданою головою «Вуличний комітет № 24» (а.с. 11, 10).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 383 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї.

Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 71 ч. 1 Житлового Кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Той факт, що за адресою позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків.

Відповідно до ч 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 /цс 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Тобто, умовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є не проживання особи протягом певного часу.

Враховуючи те, що згідно ч.2 ст. 64 ЖК України відповідач не є членом сімї позивача, ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаному будинку між ним не укладалося, виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс-11- звільнення особою спірного житлового приміщення та її відсутність без поважних причин за місцем реєстрації встановлений строк, є достатньою правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування житлом, суд приходить до висновку що ОСОБА_2 втратила право користуватися житловим приміщенням в будинку розташованому за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, буд. 10, та підлягає зняттю з реєстрації за адресою його розташування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись: ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 178, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, буд. 10, та зняти її з реєстрації за цією адресою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя