Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 159/3440/15-ц

провадження № 61-93св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Мельничук АртурОлександрович,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області у складі судді Восковської О. А. від 04 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Русинчука М. М., Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., від 27 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 червня 2004 року у розмірі 16 922 грн 73 коп.

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 червня 2004 року у розмірі 16 922 грн 73 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2017 року скасовано і питання про перегляд заочного рішення передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення з пропуском установленого законом строку та не подав клопотання про його поновлення.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив із того, що висновки суду першої інстанції про пропуск відповідачем установленого статтею 228 ЦПК України 2004 року строку та відсутністю клопотання про його поновлення, є правильними.

У січні 2018 року ОСОБА_5 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк, встановлений статтею 228 ЦПК 2004 року ним не пропущено, оскільки копію заочного рішення він не отримував, а підпис на зворотному повідомленні про особисте отримання 14 серпня 2015 року копії заочного рішення, є підробленим.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 228 ЦПК України 2004 року заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суди встановили, що заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 червня 2004 року у розмірі 16 922 грн 73 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, копія заочного рішення отримана відповідачем особисто 14 серпня 2015 року за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 44), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 витребувана судом першої інстанції на виконання вимог частини третьої статті 122 ЦПК України 2004 року.

01 серпня 2017 року, тобто майже через два роки, ОСОБА_5 із пропуском встановленого законом строку звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення (а. с. 80-86).

Відповідно до статті 72 ЦПК України 2004 року право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

За змістом частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, суди на підставі вищевказаних положень процесуального законодавства дійшли правильного висновку про те, що заявником подана заява про перегляд заочного рішення від 06 серпня 2015 року після закінчення процесуального строку на її подання, а саме 01 серпня 2017 року, і клопотання про поновлення цього строку із зазначенням підстав для його поновлення відповідачем не заявлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів і вважає доводи касаційної скарги про обмеження права на суд безпідставними, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

З огляду на пропуск відповідачем встановленого процесуальним законом строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення і відсутністю клопотання про його поновлення, суди дійшли правильного висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення Ковельського міськрайонного суду від 06 серпня 2015 року без розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило