ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3439/17
Провадження № 2/210/371/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" червня 2018 р.
Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Скотар Р.Є.,
за участі секретаря Соколовської Т.О.,
за участі сторін не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення частки будинку в натурі,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся 18.08.2017 року до суду з позовом, в редакції від 02.10.2017 р. просить розділити в натурі домоволодіння, розташоване по вул..Якова Бєлєвцева (Вільгельма Піка), буд.16 в м.Кривому Розі на два окремі домоволодіння; визнати за ним право власності на частину житлового будинку як на окреме домоволодіння за зазначеною адресою, що складається з наступних кімнат : 2-1, загальною площею 9,7 кв.м; 2-2, загальною площею 14,4 кв.м; 2-3, загальною площею 11,4 кв.м; 2-4, загальною площею 5,2 кв.м; 2-5, загальною площею 13,1 кв.м; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння 16 по вул.Якова Бєлєвцева (Вільгельма Піка) в м.Кривому Розі.
Ухвалою суду від 25.06.2018 року уточнену позовну заяву від 12.03.2018 року повернуто позивачу відповідно до ч.5 ст.49 ЦПК України .
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що є власником 2/5 часток житлового будинку по вул.Якова Бєлєвцева (Вільгельма Піка), буд.16 в м.Кривому Розі, який складається із двох частин, друга частина - 3/5 належить на праві спільної часткової власності відповідачу. Зазначений житловий будинок розділений між співвласниками на два окремих домоволодіння, обладнаний окремими входами та підведеними окремими комунікаціями, комунальні послуги нараховуються окремо , у звязку з чим виділ часток не створить перешкод та незручностей в користуванні відповідачем своєю частковою, тому він звернувся до суду з цим позовом.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст..58 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_4 (довіреність від 26.07.2017 р., дійсна до 26.07.2020 р.) /а.с.8/ подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала уточнену позовну заяву від 12.03.2018 року, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою, судова повістка повернулася до суду у звязку з закінченням строку зберігання.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 2/5 часток житлового будинку по вул.Якова Бєлєвцева (Вільгельма Піка), буд.16 в м.Кривому Розі на підставі договору дарування від 10.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі №1155, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно /а.с.10/.
Доказів належності відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності 3/5 спірного домоволодіння суду не надано.
В п.1 Договору дарування зазначено, що 2/5 частки житлового будинку з господарськими побудовами складається з: шлакоблочного обкладеного цеглою житлового будинку А-1 загальною площею 59,4 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, цегляного сараю Б, глинобитної літньої кухні В, шлакоблочної літньої кухні Г, цегляного сараю Д, цегляної вбиральні Е, водо колонки ІІ, вимощення ІІІ /а.с.31/.
Відповідно розпорядження Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вул. Вільгельма Піка , в м.Кривому Розі перейменовано на вул. Якова Бєлєвцева , Дзержинський район - на Металургійний.
В технічному паспорті, складеному ФОП ОСОБА_6, станом на 12.01.2018 року загальна площа одноквартирного (садибного) житлового будинку №16, літер «А-1» складає 53,8 кв.м, житлова 25.,8 кв.м /а.с.61-65/.
Вартість вказаної частки становить 115690,00грн., що вбачається зі Звіту про оцінку майна №AG170920-005, виконаного ТОВ «Арті Груп» /а.с.21-26/.
Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, а ст. 367 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
За змістом цих норм виділ (поділ) частки із спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Так, відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України як і після поділу майна, що є у спільній частковій власності в порядку ст. 367 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та п.10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунок часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55.
Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси .
Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.
Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 314, 317, частинами першою, другою ст. 376 ЦК України.
Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст. 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.
Отже, самочинно збудоване майно не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.
Поняття реконструкції обєкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки». Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009р. №295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.
Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції обєкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо - розділ 3.4 Методичних рекомендацій).
При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна.
Наведена вище правова позиція щодо застосування ст.ст. 364, 367 ЦК України викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року (справа №6-286цс15) і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відповідно відомостей про технічний стан зазначеного домоволодіння, ФОП ОСОБА_7 повідомлено, що виявлено зменшення загальної та житлової площ житлового будинку «А-1», яке відбулося за рахунок демонтажу частини будинку ( загальна площа 53,8 кв.м, житлова 25,8 кв.м) /а.с.60/.
Наведені обставини свідчать про те, що спірний обєкт нерухомості (житловий будинок) зазнав реконструкції та відбулося зменшення його загальної площі з 59,4 кв.м до 53,8 кв.м, житлової з 31,0 кв.м до 25,8 кв.м , тобто набув нових якісних характеристик, в той час, як відповідні дозволи компетентних органів на реконструкцію відсутні, що виключає можливість його поділу (виділу) в порядку, встановленому ст.ст. 364, 367 ЦК України.
Зазначені реконструкції слід проводити у відповідності до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва, за дозволом, наданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, при наявності затвердженої у встановленому порядку проектної документації, рішень місцевих органів самоврядування. Дозволи компетентних органів та проектна документація суду не надані.
Крім того, позивачем не надано доказів вирішення питання щодо водопостачання чи водовідведення, опалення тощо для обох сторін, розділу рахунків на комунальні платежі, визначення порядку користування земельною ділянкою , висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси.
Також,відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Статтею 367 ЦК України визначено, що майно , що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, однак позивачем не надано доказів врегулювання спору у досудовому порядку та наявності спору між сторонами.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в домоволодінні виявлено самочинне будівництво, яке не узаконено в установленому законом порядку, не надано доказів врегулювання спору у досудовому порядку , тому у задоволенні позову слід відмовити як передчасно заявленому.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 181,183,314,316,317,356,364,367 ЦК України, ст. ст. 4,5,13,77,121,141,265,280-282, 354 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення частки будинку в натурі відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Р. Є. Скотар