Справа №489/5495/17
Провадження №2/489/750/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 березня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Животовою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Універсальна Біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору №3987 купівлі-продажу нерухомого майна від 14.01.2004 року в зв'язку із тим, що цей договір був посвідчений на Універсальній Біржі «Південь» та не був посвідчений нотаріально. На теперішній час вона не має можливості реалізувати свої спадкові права щодо прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не пред'являє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна ухиляється.
Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався.
Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримали.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючи факти та відповідні правовідносини.
Гараж з підвалом АДРЕСА_1, належав відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на гараж від 29.12.1999 року, виданого виконкомом Ленінського району м. Миколаєва на підставі рішення виконкому Ради народних депутатів Ленінського району м. Миколаєва №218 від 20 жовтня 1989 року, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за реєстровим №4 від 29.12.1999 року.
14 січня 2004 року на Універсальній Біржі «Південь» за №3987 був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна - гаражу з підвалом АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, з одного боку, таОСОБА_5, з іншого боку.
Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_5, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.
Довідкою приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. повідомлено, що склад спадкоємців по спадковій справі №42/2017 після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, всього один спадкоємець - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що її батько придбав гараж на біржі, однак через необізнаність сторін договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивач вказує на те, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у січні 2004 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми чинного Цивільного кодексу України в редакції від 01.01.2014 року.
Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності з ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.
Приписами статті 657 цього Кодексу визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Недодержання цієї вимоги тягне нікчемність договору (ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України).
Статтею 220 Цивільного кодексу України передбачена обов'язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: відбулося повне або часткове виконання договору; одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна з недотриманням нотаріальної форми дійсним.
Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Як вбачається із довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.11.2017 року №3324, станом на 28.12.2012 року право власності на гараж АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4
Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права щодо прийняття спадщини після смерті батька, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та не був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації.
Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. ст. 220, 655, 657-658 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Універсальна Біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу з підвалом АДРЕСА_1, зареєстрований на Універсальній Біржі «Південь» за №3987 від 14.01.2004 року, укладений між ОСОБА_4, з одного боку, таОСОБА_5, з іншого боку.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева
Повний текст судового рішення складено 29 березня 2018 року.