Справа №: 671/1467/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представника третьої особи Павлюк Б.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Волочиська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що батьками дитини є він та відповідачка ОСОБА_3 10 серпня 2016 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб та почали разом проживати в помешканні його матері в с. Користова Волочиського району Хмельницької області. Вказував, що відповідачка не здійснювала належного догляду за дитиною, що призвело до втрати дитиною ваги та інших негативних наслідків для її фізичного здоров'я. Згодом, після досягнення дитиною шести місяців, відповідачка залишила її на його, позивача, утриманні, пішла з дому, її місцеперебування йому невідоме. Зазначав, що відповідачка самоусунулася від виховання та спілкування з їхньою малолітньою дитиною, не дбає про її фізичний, психічний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям своєї дочки, не проявляє до неї турботи. Відповідачка ніде не працює, веде розгульний спосіб життя.

23 листопада 2017 року Волочиським районним судом Хмельницької області ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 671/1467/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року

заяву ОСОБА_3 про перегляд та скасування заочного рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2017 року задоволено, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснив суду, що дочка ОСОБА_7 проживає з ним та його матір'ю, яка допомагає йому здійснювати догляд за дитиною, оскільки він працює. Також позивач пояснив, що раніше в 2016 році він проходив лікування від алкоголізму, однак після цього та на даний час заперечив зловживання ним спиртними напоями та вчинення дебошів в сім'ї. Вважає, що викладені у відзиві твердження відповідачки про те, що вона має інтерес до дитини, однак їй чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, є голослівними та необґрунтованими, оскільки у встановленому законом порядку вона не зверталася до органу опіки та піклування чи до суду з заявами про надання їй побачень з дитиною.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають позов безпідставним та необґрунтованим, а висновок органу опіки і піклування - упередженим. Вказують, що доводи позивача про те, що неналежний догляд відповідачки за їхньою дитиною призвів до негативних наслідків для її здоров'я не підтверджені належними доказами та суперечать матеріалам справи. Причиною того, що вона, позивачка, пішла від позивача стало те, що він зловживав спиртними напоями, погано до неї відносився, між ними часто виникали сварки, також не було порозуміння і з свекрухою. Після того як вона повернулася додому, свекруха з чоловіком не дозволили їй зайти в дім та до дочки не допустили. Вона постійно спілкувалася з чоловіком по телефону та цікавилася життям і здоров'ям дочки, декілька раз купувала для неї одяг, який передавала через представників органу опіки і піклування. Також посилається на те, що при наданні висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав орган опіки і піклування не врахував дані, які характеризують її особу, в тому числі і те, що на той час вона була неповнолітньою.

Крім цього, відповідачка пояснила, що вона бажає виховувати свою дитину, під час розгляду справи в суді вона приїзджала до дочки, привозила продукти харчування, однак позивач та його матір допустили її лише на подвір'я і не дозволили взяти дитину на руки. Просить суд не позбавляти її батьківських прав.

Представник третьої особи Волочиської районної державної адміністрації як органу опіки і піклування в судовому засіданні підтримала письмовий висновок органу опіки і піклування від 05.09.2017 року № 26-22-1465/2017 щодо доцільності позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 Вважає, що такий висновок станом на вересень 2017 року був доцільним, обґрунтованим та наданий з метою захисту прав та інтересів дитини. При розгляді питання про позбавлення батьківських прав відповідачка проявила емоційно неврівноважене ставлення до членів комісії і при цьому заявила, що не заперечує відносно позбавлення її батьківських прав щодо дитини та вийшла з залу засідань. Зазначає, що під час надання висновку органом опіки і піклування було враховано те, що відповідачка з моменту реєстрації шлюбу набула повної цивільної дієздатності, не піклується і не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не займалася підготовкою дитини до життя. Крім того, просить врахувати те, що відповідачка притягувалася до кримінальної відповідальності.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Судом встановлено, що 10 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, будучи на той час неповнолітньою, зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу сторони почали спільно проживати у помешканні матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 в АДРЕСА_1.

Від шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася дочка ОСОБА_6 Після народження дитини сторони продовжили проживати спільно за тією ж адресою.

З серпня 2017 року відповідачка переїхала проживати в м. Волочиськ, де здобувала середню професійну освіту, а згодом переїхала проживати в м. Тернопіль, де влаштувалася на роботу. Дочка ОСОБА_7 залишилася проживати з позивачем та його матір'ю. Причиною зміни місця проживання відповідачки стало те, що між подружжям не було взаєморозуміння, часто виникали сварки, в тому числі і через вживання позивачем алкогольних напоїв, а також через непорозуміння з матір'ю позивача, в будинку якої вони проживали.

28 серпня 2017 року в м. Волочиську за заявою позивача ОСОБА_1 було проведено засідання комісії органу опіки і піклування, на якому вирішувалося питання про доцільність позбавлення неповнолітньої ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. За результатами розгляду даного питання, комісією було надано висновок про доцільность позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав. В висновку також зазначено, що під час розгляду питання щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав було також встановлено, що стосунки між батьками недоброзичливі, постійні конфліктні ситуації, зверхність, агресивність, прояви насильства у родині між невісткою та свекрухою, спроб налагодити відносини в сім'ї немає.

В вересні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України у зв'язку з ухиленням її від виконання своїх батьківських обов'язків.

Ці обставини підтверджуються: даними паспорта відповідачки, свідоцтвом про шлюб сторін; свідоцтвом про народження ОСОБА_6 07.01.2017 року, довідкою про склад сім'ї позивача від 07.09.2017 року № 163.

Згідно актів обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 від 07.09.2017 року та від 22.11.2017 року, складеними комісією у складі посадових осіб Волочиської об'єднаної територіальної громади, зі слів ОСОБА_9 (свекрухи) мати дитини ОСОБА_6 - ОСОБА_3 періодично буває відсутня, дитина доглянута, для її виховання створені усі умови. Згідно акту обстеження від 06.03.2018 року, складеному цією ж комісією, встановлено, що зі слів ОСОБА_9 (свекрухи) мати дитини ОСОБА_6 - ОСОБА_3 відсутня, останній раз вона відвідала дочку 19 грудня 2017 року. Дитина доглянута, для її виховання створені усі умови.

Згідно даних довідок Волочиської районної центральної лікарні від 21.04.2017 року, від 28.08.2017 року, від 03.03.2018 року, дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, спостерігається в Користовецькій АЗПСМ, діагноз - здорова.

Відповідачка проживає в м. Тернопіль та з 22 січня 2018 року працює на посаді офіс-менеджера ТОВ "Габарит КЛ" (м. Тернопіль), де зарекомендувала себе з позитивної сторони, що підтверджується копією угоди від 22.01.2018 року, довідкою-характеристикою від 12.03.2018 року № 1/02, копією договору оренди житлового приміщення.

Про конфлікти та непорозуміння в сім'ї ОСОБА_6, в тому числі з приводу перешкоджання відповідачці свекрухою ОСОБА_9 у вихованні дочки, свідчить також надана позивачем копія заяви завідувача Користовецької АЗПСМ ОСОБА_10 від 12.04.20017 року, що адресована головному лікарю РЦ ПМСД та головному педіатру Волочиського району.

Обставини, встановлені під час обстеження умов проживання дитини, згідно актів, складених працівниками служби у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації (від 24.10.2017 року, від 15.11.2017 року, від 15.03.2018 року та 30.03.2018 року) частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме стосовного того, що відповідачка у цей період не проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_7 та чоловіком ОСОБА_1, матеріальної допомоги на її утримання не надавала, вихованням дитини займалися батько ОСОБА_1 та баба ОСОБА_9

Суд також приймає до уваги те, що такі обстеження були проведені працівниками служби у справах дітей вже після надання висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Допитана в якості свідка представник органу опіки і піклування ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила обставини того, що між сторонами під час спільного проживання часто виникали сварки, а також те, що після того як відповідачка почала проживати окремо від позивача, вона двічі усно повідомляла її, що позивач та його матір перешкоджають їй у спілкуванні з дочкою та не допускають до участі у її вихованні, передавала одяг для дитини.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що дочка була бажаною дитиною для відповідачки, вона ще до її народження купувала одяг, ліжко, візок. Після народження дитини за виплачені державою кошти купила для сім'ї холодильник, доглядала за дитиною, однак через погане відношення чоловіка, який вживав алкоголь, ображав її та вчиняв домашнє насильство, вимушена була піти від нього та проживати окремо. Відповідачка не втратила інтересу та любові до дочки. Крім того, вона особисто разом з відповідачкою приїзджала до помешкання позивача з метою відвідати дочку, вони приносили одяг та взуття для дочки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що на на даний час в неї з відповідачкою (невісткою) склалися неприязні відносини і заперечила проти того, щоб відповідачка приймала участь в вихованні малолітньої внучки ОСОБА_6.

Відповідачка пояснила, що вона письмових заяв з приводу створення їй перешкод у спілкуванні з дитиною до органу опіки і піклування, в суд чи в правоохоронні органи не подавала.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного суду України п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно ч. 2 п. 18 вказаної Постанови Пленум Верховного суду України, суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

Згідно ч. 6. ст. 19 СК Кодексу, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи даний спір, суд не погоджується з висновком Волочиської районної державної адміністрації як органу опіки і піклування від 05.09.2017 року № 26-22-1465/2017 щодо доцільності позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 з таких підстав.

Як вбачається зі змісту даного висновку, орган опіки і піклування надав згоду на позбавлення батьківських прав відповідачки, яка на той час була неповнолітньою, з тих підстав, шо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 164 СК України.

Крім того, такий висновок органу опіки і піклування не містить достатнього обґрунтування доведеності тривалої винної поведінки матері та доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. Висновок зроблений без врахування усіх обставин справи, в тому числі стосовно взаємовідносин між подружжям ОСОБА_6, причин, з яких відповідачка залишила сім'ю і змінила місце проживання, непорозуміння та конфліктів між матір'ю позивача та відповідачкою, прихильності матері до дитини, а тому суд дійшов висновку, що даний висновок суперечить інтересам дитини.

Отже, оцінюючи докази у їх сукупності та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для відповідачки як матері дитини (ст. 166 СК України), суд вважає, що позбавлення її батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити її поведінку в кращу сторону неможливо.

Судом встановлено, що відповідачка не належним чином виконувала свої обов'язки по вихованню дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак вона не втратила інтересу до дитини, бажає її виховувати та утримувати, про що свідчать встановлені в судовому засідання обставини.

Також суд враховує і те, що орган опіки та піклування не намагався надати відповідачці допомогу у здійсненні нею батьківських обов'язків відносно дочки та щодо вирішення питання усунення перешкод у спілкування з дитиною.

Крім того, суд приймає до уваги, звернення відповідачки з заявою про скасування заочного рішення суду, яким її було позбавлено батьківських прав, та заперечення нею проти позову підтверджує ту обставину, що нею не втрачено інтерес до дитини та свідчать про її намір та бажання піклуватися про свою дочку.

Вирішуючи даний спір, суд враховує і те, що до відповідачки раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дочки.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, в тому числі молодий вік відповідачки, якій 18 років, те, що до одруження вона виховувалася опікуном - бабою, оскільки була повною сиротою, народила дитину будучи неповнолітньою, з врахуванням несприятливої атмосфери, сварок та конфліктів в сім'ї, неприязних відносин з свекрухою, яка заперечує проти участі відповідачки у вихованні дитини, відсутність можливості систематичного особистого спілкування відповідачки з дитиною у зв'язку з віддаленістю їх проживання, те, що відповідачка нетривалий час ухиляється від своїх батьківських обов'язків та має намір в подальшому виконувати їх належним чином, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу впливу до відповідачки - позбавлення її батьківських прав, а тому в позові слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дочки, поклавши на орган опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов'язків протягом одного року.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки не сприятиме захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування, не відповідатиме інтересам дитини.

Відомості, зазначені в характеристиці відповідачки ОСОБА_3 від 06.09.2017 року № 113, судом до уваги не приймаються, оскільки така стосується періоду до одруження з відповідачем, та не стосуються періоду спільного проживання сторін.

Щодо обставин притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді штрафу, то суд вважає, що ця обставина, з врахуванням наведених вище встановлених обставин справи, не є визначальною під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідачки.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49, 77, 78, 80, 81, 82 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 19, 164, 165, 166 СК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, і покласти на орган опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов'язків протягом одного року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники процесу: позивач ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3; відповідач: ОСОБА_3, паспорт серія НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2; третя особа: Волочиська районна державна адміністрація, , м. Волочиськ, площа Центральна, 1.

Повне рішення складено 22.06.2018 року

Суддя: