АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/726/18 Головуючий 1 інст. - Росоха А.В.
Справа № 632/908/17 Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 зазначав, що відповідач по справі є його батьком. Після розірвання шлюбу батьків він продовжує проживати з матір'ю. відповідач по справі сплачував аліменти на його утримання до досягнення повноліття.

На теперішній час він є студентом вищого навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія», медичного факультету. Батько матеріальної допомоги не надає, тому він змушений звернутись до суду з позовом.

Заочним рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, з 27 липня 2017 року до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років за умов що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою того ж суду від 08.11.2017 року заява відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення змінити в частині розміру стягнутих аліментів та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку, щомісячно, з 27 липня 2017 року до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років за умов що він буде продовжувати навчання.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано істотні обставини, що мають значення по справі, а саме матеріальне становище, як платника аліментів, а також те, що він має сім'ю та на своєму утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якої сплачує аліменти.

В зв'язку з наведеним вважає, що не має можливості сплачувати аліменти як визнав суд першої інстанції в розмірі частини заробітку щомісяця.

Відповідача ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, просив справу розглянути без його участі, апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 в судові засідання апеляційного суду не з'явився, відзиву на апеляційну скаргу не надав, про причину неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та постановлення нового рішення про часткове задоволення позову за таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в ред. Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалюючи заочне рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, а також, що позовні вимоги ОСОБА_5 доведені і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак з таким вирішенням спору колегія суддів погодитися не може і вважає, що заочне рішення суду підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з вищевказаних висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Умови ухвалення заочного рішення зазначені у ч. 1 ст. 224 ЦПК, в редакції, яка діяла на час ухвалення заочного рішення судом першої інстанції, яка передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, закон передбачає наявність чотирьох умов, лише сукупність яких дає можливість суду ухвалити заочне рішення, а саме: неявка відповідача; належне його повідомлення; відсутність поважних причин неявки відповідача; згода позивача.

З матеріалів справи вбачається, що дві із зазначених умов відсутні, так як відповідач не повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, а відтак і не можна давати оцінку щодо відсутності поважних причин його неявки.

Згідно ч.1ст.158 ЦПК України в редакції, яка діяла на час ухвалення заочного рішення судом першої інстанції, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч.4. ст.169 ЦПК України в редакції, яка діяла на час ухвалення заочного рішення судом першої інстанції, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно матеріалів справи 11.08.2017 року суддя відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи на 20.09.2017 року (а.с.14) і в цей же день судом постановлено заочне рішення.

При цьому суд не звернув увагу на ту обставину, що позовна заява та додатки до неї не містить жодних даних про відповідача, його майновий стан, наявність чи відсутність на його утриманні інших осіб, хоча без цих даних, зважуючи на особливості даної категорії справ, неможливе ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Більше того, позовна заява повнолітнього, працездатного ОСОБА_5 не містить достатнього обґрунтування потреби в отриманні аліментів, крім декларативного посилання на норму закону та доручення до позовної заяви довідки про факт його навчання у ВНЗ на денній формі.

Суд мав право прийняти позовну заяві і в такому вигляді, але в такому випадку суд зобов'язаний був, з огляду на вимоги ст.1 та частини 4 ст.10 ЦПК України, проявити ініціативу в з'ясуванні необхідних для повного і всебічного з'ясування обставин, які мають значення для справи, роз'яснити позивачу його права та обов'язки, попередити про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяти здісненню його прав та процесуальних обов'язків, передбачених ст.ст.10, 27, 60, 131, 137 ЦПК України.

Проте суд вказані вимоги процесуального закону і обставини справи залишив поза увагою, розглянув справу не маючи достатніх даних про обставини, які є обов'язковими для вирішення спору, а отримавши заяву відповідача про перегляд заочного рішення, в якій містилися дані про наявність суттєвих обставин, які ним не враховані при ухваленні заочного рішення, не скористався положенням ст.232 ЦПК України, не переглянув помилково ухвалене заочне рішення від 20.09.2017 року, залишив заяву без задоволення.

Таким чином судом першої інстанції допущено суттєві порушення норм процесуального права у зв'язку з незабезпеченням судом засад змагальності сторін та не забезпеченні права відповідача на відкрите та доступне вирішення судом питання про його права та обов'язки, і ці порушенні призвели до неправильного вирішення справи. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України такі порушення є підставою для скасування заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року та ухвалення нового.

Постановляючи нове рішення колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладені вище норми матеріального права суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З наданих позивачем доказів вбачається, що він народився 28.03.1999 року, його батьками є ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3 (а. с. 7).

Позивач досяг повноліття, навчається у вищому навчальному закладі України «Українська медична стоматологічна академія» на медичному факультеті з денною формою навчання, що підтверджується довідкою № 1288 від 14.07.2017 року (а.с. 8)

Позивачем не надано, а матеріали справи не містять даних про доходи позивача.

Проте, зважуючи на ту обставину, що відповідач не оспорює ту обставину, що його син, позивач ОСОБА_5, зважуючи на його рід заняття, потребує допомоги батьків і він згоден надавати таку допомогу, хоча і в меншому обсязі, ніж цього вимагає позивач, колегія суддів, керуючись положенням ч.1 ст.82 чинного ЦПК України, вважає встановленою ту обставину, що ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги від батька.

При визначенні розміру такої допомоги, апеляційний суд враховує і ту обставину, що на утриманні відповідача ОСОБА_3 знаходиться неповнолітня дочка, на утримання якої з нього стягуються аліменти.

Так, згідно рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.05.2010 року до повноліття дитини. (а.с. 79).

Оскільки інших даних щодо стану здоров'я та матеріального стану сторін, а також наявності на утриманні відповідача інших непрацездатних осіб апеляційному суду сторонами не надано, колегія суддів, зважуючи на необхідність дотримання передбачених ст.2 ЦПК України засад пропорційності, розумності та справедливості, приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2017 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років.

Прийняте апеляційним судом рішення не перешкоджає сторонам звертатися до суду з позовом про перегляд розміру матеріальної допомоги батьком чи припинення стягнення у випадку наявності передбачених ст.192 СК України чи інших, передбачених ст.4 ЦПК України підстав.

Питання про розподіл апеляційний суд вирішує у відповідності до вимог ст.142 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України (в редакції закону №2147- V 111 від 03.10.2017 р.), апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Первомайський Харківської області, аліменти на користь ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Первомайський Харківської області, у розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, з 27 липня 2017 року до закінчення навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умов що він буде продовжувати навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 435,20 грн. на наступні реквізити: р/р 0001, Одержувач: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна