Справа 749/282/18
Номер провадження 4-с/749/3/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Шаповал З.О.

за участю секретаря - Мирошниченко А.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

приватного виконавця ОСОБА_3

представника приватного виконавця ОСОБА_4

представника стягувача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3, щодо визнання протиправною оцінку вартості майна, заінтересована особа, стягувач ПАТ «Універсал Банк»,-

В С Т А Н О В И В:

19.03.2018 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просить:

визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3 про оцінку вартості майна протиправними;

визнати протиправною оцінку вартості майна згідно звіту про оцінку майна від 27.02.2018 року приватного підприємства «Експертна фірма «Експерт-Плюс» у виконавчому провадженні ВП №55348825 з примусового виконання виконавчого листа Щорського районного суду Чернігівської області у справі №2524/415/2012;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3 усунути порушення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В обгрунтування скарги зазначив, що початкова ціна предмета іпотеки, визначеною Державною виконавчою службою відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження, а не приватним виконавцем. В порушення с.20 Закону України «Про виконавче провадження» ст.. 72 ЦПК України та ст..10 Закону України «Про судову експертизу» призначив експертом юридичну особу, яка не має відповідного свідоцтва про присвоєння кваліфікації експерта з певного виду експертної спеціальності, а особи які підписали висновок про оцінку майна не мають свідоцтва про присвоєння кваліфікації експерта. В порушення ст..13 України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем не було винесено постанову про залучення інженера з інвентаризації нерухомого майна ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс» ОСОБА_6, для складання довідки про технічний стан нерухомого майна. Вказана юридична особа та її інженер ОСОБА_6, до винесення постанови про призначення експерта від 23.02.2018 року проводила роботи вже 21.02.2018 року, а тому вважає, що довідка про технічний стан нерухомого майна №538 від 21.02.2018 року отримана з порушенням норм законодавства внаслідок чого є нікчемною. Вказує на те, що оцінка майна не відповідає дійсній вартості майна та проведена шляхом порівняння Тур`янського концервного заводу з корівниками.

У судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали з підстав викладених у ній. Представник скаржника просив стягнути з приватного виконавця витрати на правову допомогу, які становлять 14 880 грн. та витрати на проведення оцінки майна (а.с.33-78) в розмірі 6000 грн. Стверджував, що підстав закриття провадження немає, оскільки предметом скарги є дії приватного виконавця, а не оцінка майна. Просив суд винести окрему ухвалу щодо винесення приватним виконавцем 02.04.2018 року постанов про скасування процесуального документу в частині посилання на абз.4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.107,114), оскільки вказана норма стосується саме державного виконавця, а не приватного.

У судовому засіданні, яке відбувалося 29.03.2018 року приватний виконавець скаргу не визнав. У судовому засіданні, яка відбувалось 10.04.2018 року приватний виконавець відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду скарги (ч.2 ст.450 ЦПК України).

У судовому засіданні представник приватного виконавця ОСОБА_4 скаргу не визнав, оскільки постановами приватного виконавця від 02.04.2018 року у виконавчому провадженні №55348825, якими постанова від 23.02.2018 року по ЗВП 55674570 та ВП55348825 про визначення експерта для участі у виконавчому провадженні скасована, та відізвана без виконання, оскільки прийнята передчасно. В подальшому 03.04.2018 року між приватним виконавцем та «Експертна фірма «Експерт-Плюс» вкладено додаткову угоду за якою оцінка майна з моменту укладення додаткової угоди вважається недійсною. На підставі вказаного просив закрити провадження у справі з посиланням на п.2 .1 ст.255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору. Просив не стягувати з приватного виконавця витрати на правову допомогу, оскільки адвокат ОСОБА_7 жодного разу не брав участь у розгляді справи, крім того відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань його діяльність припинено. Також звертав увагу суду на те, що дана скарга подана до суду лише 19.03.2018 року, провадження у справі відкрито 20.03.2018 року, а у своїй скарзі скаржник сам вказує, що підстави звернення до суду в нього з`явились лише 06.03.2018 року, однак розрахунок адвоката ОСОБА_7 за надання скаржнику допомоги починається з 25.01.2018 року. Крім того, на квитанції ф.315 №06/06/18 від 28.03.2018 року відсутній підпис у графі заплатив, а тому з урахуванням того, що дана квитанціє не відноситься до документів суворої звітності вважає, що остання не може бути допустимим доказом сплати адвокату суми в розмірі 14480 грн.

У судовому засіданні, яке відбувалося 29.03.2018 року, представник стягувача ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення скарги. 10.04.2018 року до суду надіслав пояснення з мотивів яких вбачається, що стягувач заперечує проти задоволення скарги в повному обсязі та просить скаргу розглянути без участі представника стягувача.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 12.02.2018 року він був під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем ОСОБА_3 на території Тур`янського концервного заводу. Виконвчі дії проводились з оцінювачем майна, ніяких зауважень по оцінці майна він не висловлював. У його присутності було проведено опис майна та як потім з`ясувалось, що ніби-то він замовив інвентаризацію нерухомого майна, однак жодних заперечень відносно вказаного він не висловлював, а постанова від 12.02.2018 року про опис та арешт майна (коштів) боржника йому не вручалась, він лише поставив підпис у зазначеній постанові.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, його представника, приватного виконавця та його представника, представника стягувача, свідка дослідивши матеріали справи, зміст скарги в тому числі додані до матеріалів скарги та в процесі розгляду скарги письмові докази прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

У своїй скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 06.03.2018 року рекомендованим поштовим відправленням №060 він отримав повідомлення приватного виконавця №01-30/186 від 02.03.2018 року про оцінку майна з висновком про вартість майна в сумі 218334 грн.

У судовому засіданні про факт звернення до суду з даною скаргою в межах строку передбаченого ч.1 ст.449 ЦПК України приватний виконавець, його представник та представник стягувача не заперечували. Вказане також підтверджується матеріалами справи (а.с.8).

Як вбачається зі змісту скарги скаржник просить суд:

визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3 про оцінку вартості майна протиправними;

визнати протиправною оцінку вартості майна згідно звіту про оцінку майна від 27.02.2018 року приватного підприємства «Експертна фірма «Експерт-Плюс» у виконавчому провадженні ВП №55348825 з примусового виконання виконавчого листа Щорського районного суду Чернігівської області у справі №2524/415/2012;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3 усунути порушення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З даною скаргою скаржник звернувся до суду 19.03.2018 року.

На підставі рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 27.11.2012 року у справі №2524/415/2012 Щорським районним судом Чернігівської області 28.01.2013 року видано виконавчий лист про звернення стягнення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 1 521 611 (один мільйон пятсот двадцять одна тисяча шістсот одинадцять) грн. 50 коп., визначеної станом на 26 вересня 2012 року за кредитним договором № BL2913 від 03 квітня 2008 року на предмет іпотеки за іпотечним договором № 3440 від 03 квітня 2008 року «Турянський консервний завод», загальною площею 4397,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Щорський район, село Туря, вулиця Перемоги, будинок 44-А та належить ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в рівних частках на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Щорської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, 04 грудня 2007 року за реєстровим № 2990 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 04 грудня 2007 року за № 2540106 та складається з: консервного цеху з прибудовами, А, а, а1, а2, а3-1, 998,8 кв.м.; майстерні, Б, б1, 45,9 кв.м.; гаражу В-1, 469,1 кв.м.; складу з прибудовами Г, г, г1-1, 309,4 кв.м.; контори, винного цеху з прибудовами Д-2, д, д1, д2-1, 612 кв.м.; тарного складу Ж-1, 299,2 кв.м.; холодильника З-1, 89,5 кв.м.; навісу (склад) И-1, 205, 9 кв.м.; овочесховища К-1, 640,8 кв.м.; бойні з прибудовами Л, л1, Л2, Л3, Л4, Л2-2, л, л1, л2-1, 448,4 кв.м.; прохідної М-1, 5,5 кв.м.; котельні А1-1, 272,7 кв.м., шляхом продажу майна з прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки, визначеною Державною виконавчою службою відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження (а.с.7).

05 жовтня 2016 року набрали чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII, відповідно до пункту 1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення».

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.7 розділу 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" право вибору предявлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Таким чином твердження скаржника про те, що початкова ціна предмета іпотеки, визначеною Державною виконавчою службою відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження, а не приватним виконавцем не заслуговує на увагу, оскільки на час винесення апеляційним судом вказаного вище рішення в тому числі і видачі вказаного виконавчого листа, інституту приватних виконавців взагалі не було. На підставі вказаного та в силу положення ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", суд приходить до висновку, що до компетенції приватного виконавця відноситься здійснення примусового виконання виконавчого листа №2524/415/2012.

Постановою приватного виконавця від 23.02.2018 року (а.с.13) призначено експерта ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс» у виконавчому провадженні ЗВП 55674570 з примусового виконання виконавчого листа 2524/415/2012.

Згідно звіту про оцінку вартості майна від 27.02.2018 року вартість з урахуванням знесених будівель «Турянський консервний завод», загальною площею 3581,6 кв.м. становить 218334 грн.

Проте, відповідно до постанов приватного виконавця від 02.04.2018 року у виконавчому провадженні №55348825 (а.с.107,114) встановлено, що постанова від 23.02.2018 року по ЗВП 55674570 та ВП55348825 про визначення експерта для участі у виконавчому провадженні скасована, та відізвана без виконання, оскільки прийнята передчасно.

Крім того, 03.04.2018 року приватним виконавцем та ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс»» вкладена додаткова угода (а.с.182) згідно з якою з моменту підписання сторонами вказаної угоди оцінка майна вважається недійсною. Актом приймання-передачі документів від 03.04.2018 року ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс»» отримала від приватного виконавця звіт про оцінку майна «Турянський консервний завод», а приватний виконавець отримав від вказаної юридичної особи примірник постанови про призначення експерта у виконавчому провадженні ЗВП 55674570 та ВП55348825 від 23.02.2018 року.

З наведеного вбачається, що вимоги скарги щодо визнання протиправною оцінку вартості майна згідно звіту про оцінку майна від 27.02.2018 року приватного підприємства «Експертна фірма «Експерт-Плюс» у виконавчому провадженні ВП №55348825 з примусового виконання виконавчого листа Щорського районного суду Чернігівської області у справі №2524/415/2012 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3 усунути порушення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконані самим приватним виконавцем після пред`явлення скарги до суду, враховуючи те, що представник скаржника підтримує скаргу в повному обсязі в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст..452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За змістом абзацу 2 п. 3 Постанови №14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження від 26.12.2003 року, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки в судовому засіданні представник скаржника просив стягнути судові витрати пов`язані з розглядом скарги та враховуючи те, що приватним виконавцем виконані вимоги скаржника після пред`явлення їх до суду судові витрати слід стягнути з приватного виконавця.

Так в матеріалів справи є договір №25/01/18ц про надання правничої допомоги від 25.01.2018 року (а.с.27), згідно з яким адвокат ОСОБА_7 надає юридичні послуги скаржнику, щодо підготовки та розгляду Щорським районним судом скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця.

Відносно доводів представника приватного виконавця про те, що діяльність адвоката ОСОБА_7 згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань його діяльність припинено, слід зазначити про те, що відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою, а відповідно до ч.3 ст.4 названого Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально. Отже адвокати, які здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою в наслідок чого внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців законом не передбачено.

Відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України адвокат ОСОБА_7 займається індивідуальною адвокатською діяльністю, при цьому має свідоцтва адвоката №379.

Відносно тверджень представника приватного виконавця про те, що вказаний адвокат не брав участь у судовому засіданні слід зазначити про те, що ч.2 ст.137 ЦПК України розділяє поняття гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду та вказує, що все це є витратами на правничу допомогу адвоката. Крім того, у розрахунку (а.с.30) відсутні посилання на участь адвоката в судовому засіданні.

Відносно посилання представника приватного виконавця на те, що на квитанції ф.315 №06/06/18 від 28.03.2018 року відсутній підпис у графі заплатив, а тому остання не може бути допустимим доказом сплати адвокату суми в розмірі 14480 грн, слід зазначити, що ч.2 ст.137 ЦПК України вказує на те, що до витрат на правничу допомогу належать, зокрема витрати які сплачені або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Заперечення представника приватного виконавця про не співмірність розрахунку (30) заслуговує на увагу, оскільки як вбачається з вказаного розрахунку адвокат ОСОБА_7 почав надавати скаржнику юридичні послуги у даній справі починаючи з 25.01.2018 року, однак у своїй скарзі скаржник посилається на те, що про порушене право він дізнався лише 06.03.2018 року (а.с.2). Зі скарги вбачається, що до суду остання подана лише 19.03.2018 року (а.с.1), а на пошту здана 14.03.2018 року (а.с.15). З договору №25/01/18ц про надання правничої допомоги вбачається, що останній вкладений 25.01.2018 року (а.с.27), тоді як про порушене право скаржник дізнався лише 06.03.2018 року.

Відповідно до ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката ОСОБА_7 не співмірний із виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконананих робіт.

Суд не може взяти до уваги новий розрахунок (а.с.117), оскільки останній поданий до суду після заперечення представника приватного виконавця (а.с.102) проти першого розрахунку.

Згідно розрахунку (а.с.30) адвоката ОСОБА_7 вбачається, що 13.03.2018 року останнім проводились роботи по підготовці, написанні, роздруківці та відправленні скарги. Скарга здана на поштове відділення 14.03.2018 року, а тому вказані дії адвоката можливо зарахувати, як дії, що вчинялись саме по даній скарзі.

З пункту третього розрахунку (а.с.30) вбачається, що адвокатом ОСОБА_7 28.03.2018 року вчинялись дії, щодо підготовки додаткових пояснень щодо скарги та консультація скаржника щодо участі в судовому засіданні. Однак в період з 28.03.2018 року до суду в даній справі жодних додаткових пояснень не надходило.

Таким чином в супереч ч.3 ст. 137 ЦПК України скаржником не додано до матеріалів справи детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Зазначене дає достатні підстави суду для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1860 грн.

Відносно доводів скаржника та його представника про відшкодування вартості проведення оцінки в розмірі 6000 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6,7,8,9 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки у судовому засіданні представник приватного виконавця не довів неспівмірності витрат скаржника на залучення спеціаліста для проведення оцінки майна (а.с.33-78) суд приходить до висновку, що витрати скаржника на проведення оцінки майна в розмірі 6000 грн. підлягають стягненню з приватного виконавця.

Таким чином з приватного виконавця на користь скаржника слід стягнути судові витрати за професійну правничу допомогу в сумі 1860 грн. та за залучення спеціаліста для проведення оцінки майна в сумі 6000 грн, що загалом становить 7860 грн.

Що стосується вимоги про винесення окремої ухвали суду, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Однак, нормами ст. 262 ЦПК України визначено право суду на винесення окремої ухвали, а не обов'язок у зв'язку з чим та враховуючи обставини даної справи суд не вбачає за доцільне виносити окрему ухвалу в даній справі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 447-453, 259, 260, 262, 142, 137, 139, 133 354, ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3, щодо визнання протиправною оцінку вартості майна, заінтересована особа, стягувач ПАТ «Універсал Банк» - відмовити.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_3, (м.Чернігів, проспект Перемоги, 139, поверх 4, офіс 420) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 (мешканець м. Чернігів, вул.. Вовчка, 16) витрати за професійну правничу допомогу в сумі 1860 грн. та за залучення спеціаліста для проведення оцінки майна в сумі 6000 грн, що становить 7860 (сім тисяч вісімсот шістдесят)грн. 00 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Щорський районний суд Чернігівської області до Апеляційного суду Чернігівської області

Суддя З.О.Шаповал