Справа № 219/2254/18
Провадження № 2/219/1190/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Фролової Н.М., за участю: секретаря судового засідання Шкурат К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України та за кордон без згоди батька,
Позивач ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 адреса місця перебування: АДРЕСА_5 який згодом уточнила та в якому остаточно просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на конкретно визначений термін на територію Російської Федерації в період часу з 07 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року, а також на виїзд на тимчасово окуповану територію України у місто Донецьк в період часу з 07 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року, з обов'язковим поверненням на територію України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позовна заява обґрунтована тим, що з 10.03.2006 року позивач перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Від цього шлюбу у них з відповідачем є неповнолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. До початку проведення антитерористичної операції у Донецькій області вона разом з дитиною та відповідачем мешкала у м. Донецьк за адресою АДРЕСА_1, але с початком антитерористичної операції вони виїхали до АДРЕСА_5. За вказаною адресою вона та її чоловік стали на облік як тимчасово переміщені особи. З грудня 2016 року вони з відповідачем перестали жити разом. Наскільки їй стало відомо, відповідач поїхав до Росії та після цього він перестав виходити на зв'язок, зараз його місцезнаходження їй невідомо. На сьогоднішній день вона проживає разом з дитиною за адресою АДРЕСА_5. Їй необхідно приїжджати до м. Донецьк на тимчасово окуповану територію з метою підтримування стосунків з рідними, а також провідувати своє житло, яким вона володіє на підставі Договору купівлі продажу, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Крім цього її дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 має проблеми з зором, та перебуває на обліку в Центральній міській клінічній лікарні № 1 м. Донецька з діагнозом міопія ока, дитині необхідно виїжджати до лікарні для лікування та спостереження. Крім цього в АДРЕСА_8, проживає мати позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 яка є інвалідом 3 групи, вона разом з дитиною має бажання виїжджати до Росії та провідувати свою мати. Вважає, що спілкування їх дитини з бабусею відповідає її інтересам. Рішенням РНБО України "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року на території Донецької області було розпочато антитерористичну операцію, яка продовжується по сьогоднішній день. Відповідно до п.п. 5.1.1 та 5.1.2 наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415ог, яким затверджено Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, слідує що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України: які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Вказане свідчить про те, що для в'їзду з дитиною яка не досягла 16 років з контрольованої території України до тимчасово непідконтрольної території здійснюється за правилами перетину державного кордону України, тобто у порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Таким чином, для того щоб вона могла разом із донькою виїхати з села Дронівка, Донецької області де вона зараз фактично мешкає, до Російської Федерації, а також до м. Донецьк на непідконтрольну територію України без супроводу відповідача, їй необхідно отримувати від відповідача нотаріально посвідчений дозвіл на перетин лінії розмежування без його супроводу. Однак, оскільки на теперішній час вона не знає де знаходиться відповідач та не має з ним ніякого зв'язку, у неї виникають труднощі з отриманням від нього нотаріального дозволу на виїзд з дитиною на тимчасово неконтрольовану територію України до м. Донецьк а також до Російської Федерації. Таким чином вона змушена звернутись до суду для отримання дозволу на проїзд з дитиною на тимчасово окуповану територію до м. Донецьк та до Російської Федерації. Виходячи з викладеного, позивач вважає що в інтересах її неповнолітньої дитини ОСОБА_3, яка не повинна страждати та бути обмеженим у реалізації своїх інтересів, розширення свого світогляду, підвищення своїх розумових та інтелектуальних здібностей, із за бездіяльності відповідача, який не бажає бачити свою дитину, не виходить на зв'язок, місцезнаходження якого їй наразі невідомо, суд має надати тимчасовий дозвіл на проїзд дитини у м. Донецьк в район проведення антитерористичної операції через лінію розмежування у межах Донецької області з метою відвідування житла та близьких родичів, а також до Російської Федерації у супроводі матері без згоди батька.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8, та є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 виданого 07 серпня 2002 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с.7-9).
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_9, та є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 виданого 26 лютого 1998 року Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку (а.с.12-14).
10 березня 2006 року між громадянином ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 10 березня 2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_1 (а.с.15).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 Батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1 (а.с.16).
Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14047800 виданого 28.03.2007 року Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 311 від 22.03.2007 року посвідченого нотаріусом ОСОБА_5 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_6
Згідно консультативного висновку виданого на непідконтрольній українській владі території України м. Донецьк, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у лікаря - окуліста з раннього дитинства (а.с.10).
Судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача - батька дитини згоду на виїзд дитини у позасудовому порядку.
Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно до ч.ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 pоку, за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини.
Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, місце знаходження відповідача невідоме.
У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон та непідконтрольну українській владі територію, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд дитини за кордон та на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області на конкретно визначений період з обов'язковим поверненням на територію України.
Керуючись ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Надати дозвіл на виїзд малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на територію, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, м. Донецьк Донецької області, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 07 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року з обов'язковим поверненням на територію України.
Надати дозвіл на виїзд малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України за кордон до Російської Федерації, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 07 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року з обов'язковим поверненням на територію України.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Фролова