Справа № 266/3964/17
Провадження№ 2/266/175/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 квітня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Сараєва І.А., за участі секретаря Нетреба О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником будинку № 14 по пров. Новоросійському в м. Маріуполі , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.1995 року. У вказаному будинку, крім нього прописана відповідач та її неповнолітня дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак фактично ніколи не мешкали за місцем реєстрації, їх речей в будинку немає. Реєстрація відповідача порушує його права як власника будинку. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає з причини відсутності по місту реєстрації, фактично мешкає разом із чоловіком, витрат на комунальні послуги не несе. Просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном у вигляді будинку № 14 по пров. Новоросійському в м. Маріуполі, шляхом визнання ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку.

Позивач у судове засідання не зявився, від представника позивача за довіреністю ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, у судове засідання не зявилась, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, в результаті чого, відповідно зі ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи до суду не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 14 по пров. Новоросійському в м. Маріуполі , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори (а.с. 4-5).

Факт не проживання відповідача та її неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем реєстрації підтверджується актом Бердянської сільської ради від 02.02.2016 року (а.с. 5).

Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членів сімї без поважних причин понад рік, якщо не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З огляду на наведене, виходячи з того, що відповідач та її неповнолітня дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_3, проте фактично за місцем реєстрації не мешкали без поважних причин понад рік, домовленості про це з позивачем немає, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Позов в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 ч.1 п.2 названого вище Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265, 280, 284 ЦПК України , ст..405 ч. 2 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 14 по провулку Новоросійському в м. Маріуполі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 14 по провулку Новоросійському в м. Маріуполі.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Сараєв І. А.