Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/3444/17 Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/778/1598/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», про визнання звільнення з роботи незаконним,поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом КП «НВК «Іскра», про визнання звільнення з роботи незаконним,поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що перебував в трудових відносинах з відповідачем з 03.04.2012 року, працюючи на посаді заступника директора з економічних питань. Наказом директора КП «НВК«Іскра» № 1278-к від 19.06.2017 року його було звільнено у зв'язку із скороченням штатів працівників.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки при проведенні звільнення в порушення вимог ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і ст. 49-4 КЗпП України наказ керівництва про внесення змін до структури управління КП «НВК «Іскра» від 05.04.2017 року, яким із штатного розпису відділу керівництва було виведено посаду заступника директора з економічних питань, було видано без завчасного за три місяці повідомлення первинної профспілкової організації підприємства. Саме звільнення за вказаною підставою не ґрунтується на фактичній необхідності в зміні структури управління підприємства, оскільки наказом від 13.04.2017 року, через два дні після попередження позивача про майбутнє звільнення, в штаті підприємства було введено посаду директора фінансово-економічного департаменту, в підпорядкування якому відведено ті ж самі структурні підрозділи, що перебували в підпорядкуванні заступника директора з економічних питань.

В порушення вимог законодавства про працю одночасно з попередженням про звільнення йому не запропонували іншу роботу, керівництво підприємства зробило це лише 23.05.2017 року, при цьому посаду директора фінансово-економічного департаменту, яка була на той час вакантною і яка за обсягом службових обов'язків і вимог до кваліфікаційних показників є найбільш відповідною тому обсягу виробничих завдань, які він виконував на посаді вступника директора з економічних питань, йому не запропонували.

Крім цього, зазначав, що згода ДК «Укроборонпром» на його звільнення, яка була надана листом від 08.06.2017 року є нікчемною, оскільки КП «НВК «Іскра» не було дотримано вимог законодавства при його звільненні.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати незаконним дії КП «НВК «Іскра» щодо безпідставного звільнення його з посади заступника директора з економічних питань на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; скасувати наказ №697 від 05.04.2017 року «Про внесення змін до структури управління КП «НВК «Іскра» в частині скорочення посади заступника директора з економічних питань; скасувати наказ №845 від 13.04.2017 року «По внесення змін до структури управління КП «НВК «Іскра» в частині введення посади директора фінансово-економічного департаменту; скасувати наказ №844-к від 11.04.2017 року «Про скорочення штату» та поновити його на посаді заступника директора з економічних питань; скасувати згоду ДК «Укроборонпром» надану листом від 08.06.2017 року про його звільнення з посади заступника директора з економічних питань; стягнути з КП «НВК «Іскра» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штатів, здійснене на підставі наказу директора КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» № 1278-к від 19.06.2017 року.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника директора з економічних питань в КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра».

Стягнуто з КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» на його користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 254045,45 грн. та 6400 грн. витрат на правову допомогу.

Решту позовних вимог залишити без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, КП «НВК «Іскра» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2012 року на підставі наказу № 496-к від 03.04.2012 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу до КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» на посаду заступника директора з економічних питань.(а. с. 10, т.1)

Наказом директора № 1278-к від 19.06.2017 року був звільнений у зв'язку із скороченням штатів працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 37, т.1).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Виходячи з семантики словосполучення «звільнення за ініціативою власника або уповноваженого ним органу», припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця є таким, що не ґрунтується на волевиявленні працівника і тому містить в собі певні обмеження його прав.

У зв'язку з наявністю таких обмежень закон надає працівникові гарантії захисту його прав шляхом покладення на роботодавця обов'язків, лише виконання яких може свідчити про законність звільнення і служити захистом від свавільного посягання на гарантоване Основним Законом України право на працю, тобто одержання роботи з оплатою праці.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 492 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, звільнення за ініціативою власника або уповноваженого ним органу не може бути обумовленим лише наявністю підстав, що передбачені наведеними статтями законодавства про працю, а передумовами для нього є дотримання вимог встановлених ст. ст. 40, 492 КЗпП України.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що 11 квітня 2017 року виданий наказ про скорочення штату № 844-к від 11.04.2017 року, де зазначено, що скороченню підлягає заступник директора з економічних питань ОСОБА_3М.(а. с. 14, т.1).

В цей же день позивача було попереджено про скорочення посади заступника директора з економічних питань (а. с. 14,т.1).

13 квітня 2017 року на підставі наказу директора казенного підприємства «НВК «Іскра» № 739 в структурі управління відповідача створено фінансово-економічний департамент, до складу якого увійшли чотири відділи, а саме: фінансовий відділ (№ 7), відділ інформаційних технологій (№ 27), планово-економічний відділ (№ 82), відділ зовнішньоекономічних зв'язків (№ 75), а у штатний розпис відділу керівництва введено одиницю директора фінансово-економічного департаменту, яка була вакантною з вказаного моменту до 23 травня 2017 року, коли на цю посаду в порядку ст. 33 КЗпП України було переведено начальника фінансового відділу підприємства ОСОБА_4А.(а.с. 33, 35 т.1)

При цьому, слід звернути увагу на ту обставину, що наказ стосовно переміщення особи на цю посаду виданий 23 травня 2017 року, а зі змісту наказу випливає, що зазначене переведення здійснене до винесення, а саме - 22 травня 2017 року (а. с. 35, т.1).

Як випливає із структури управління КП «НВК «Іскра» на час існування в ній посади заступника директора з економічних питань, до 22 березня 2017 року в підпорядкуванні заступника директора з економічних питань перебували ті ж самі відділи, які утворили фінансово-економічний департамент (а. с. 30, т.1).

Інформацію щодо наявних в підприємстві вакансій в порядку, ст. 492 КЗпП України ОСОБА_3 отримав лише 23 травня 2017 року (а. с. 36, т.1).

Під час розгляду справи судом першої інстанції, представник відповідача відсутність пропозиції іншої роботи від моменту попередження, яке співпало з 11 травня 2017 року до 23 травня 2017 року пояснила тим, що на час попередження в штаті управління вакантних посад, які б відповідали кваліфікаційним характеристикам позивача не було. При цьому на підтвердження зазначених доводів представником відповідача не було надано жодного належного та допустимого доказу.

Разом з тим на підприємстві з 13 квітня 2017 року, існувала впроваджена наказом № 739 посада директора фінансово-економічного департаменту, яка за змістом функціональних обов'язків є такою, що найбільшою мірою відповідає змісту осадових обов'язків заступника директора з економічних питань.

У зв'язку з викладеним, констатуючи відсутність з боку керівництва заходів щодо дієвого забезпечення зайнятості особи, яка вивільнюється, на тлі об'єктивної можливості вчинити ці заходи, якою адміністрація не лише не скористалася, а й знайшла за потрібне перевести на цю посаду іншу особу - начальника відділу, що підпорядковувався заступнику директора з економічних питань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення прав позивача з боку КП «НВК «Іскра» щодо недотримання вимог ст. 40, 49-2 КЗпП України, оскільки, як було встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, у відповідача була можливість переведення ОСОБА_3 на іншу роботу.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги доводи відповідача стосовно того, що переведення працівників в межах підприємства є правом відповідача, оскільки в даному випадку таке переведення сталося через один місяць і десять днів існування цієї посади, що свідчить про відсутність обґрунтованої виробничої потреби в такому переведенні, проте обов'язок роботодавця вжити всіх заходів щодо забезпечення зайнятості працівника, що вивільняється, є первинним.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації , членом якої є працівник.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації (а. с. 11-13, т.1).

Згідно із ч. 3 ст. 252 КЗпП звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Як випливає з роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Як свідчить протокол засідання профспілкового комітету ППО КП «НВК «Іскра» від 23.05.2017 року, вказаний виборний орган первинної профспілки не надавав згоди на звільнення ОСОБА_3 з посади заступника директора з економічних питань на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. (38-40, т1)

Аналогічний висновок зробив Запорізький обласний комітет профспілки працівників радіоелектроніки та машинобудування України на засіданні від 6 червня 2017 року (а. с. 41-43).

Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Посилання КП «НВК «Іскра» в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги посилання на наявність наказу № 1174-к від 02.06.2017 року про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення, як на доказ його неналежної кваліфікації є неспроможними, оскільки зазначений наказ суперечить діям відповідача, який протягом п'яти років зберігав з позивачем трудові відносини, не порушуючи питання про відповідність особи займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, у випадку виявлення якої можливо припинення трудового договору за ініціативою роботодавця, а звільнення провів через зміни в організації виробництва і праці.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині поновлення на роботі на посаді заступника директора з економічних питань КП «НВК «Іскра».

Також, колегія погоджується з визначеним судом розміром середнього заробітку, яку стягнуто з КП «НВК «Іскра» на користь ОСОБА_3

Так, відповідно до довідки про середню заробітну плату, середній заробіток ОСОБА_3 за два останні місяці на підприємстві становила 36 932 грн. 88 коп. (а. с 157, т. 1).

Строк вимушеного прогулу становить 6 місяців, з 20 червня 2017 року по 20 грудня 2017 року. Розмір середнього заробітку за вказаний період становить 221 597 грн. 31 коп. (36932 грн. 88 коп. х 6 місяців). Заробітна плата за дев'ять робочих днів у грудні 2017 року становить 16 619 грн. 80 коп. (9 робочих днів х 1846 грн. 64 коп. заробітку за один робочий день), заробіток за дев'ять робочих днів у січні 2018 року становить 15828 грн. 37 коп. (9 робочих днів х 1758 грн. 70 коп. заробітку за один робочий день).

Отже, судом першої інстанції вірно визначено загальну суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 в розмірі 254045 грн. 45 коп. (221597 грн. 31 коп. + 16619 грн. 80 коп. + 15828 грн. 37 коп.).

Окрім цього, КП «НВК «Іскра» не погоджуючись з розміром стягнутої судом суми на користь позивача. свого належного контр розрахунку ані до суду першої ,ані до суду апеляційної інстанції не надало.

Також недоречними є посилання позивача ОСОБА_3 та його представника відносно того, що сума стягнення середнього заробітку та послуг адвоката повинна бути більшою, так як апеляційної скарга в цієї частині з боку заявників відсутня.

З огляду на наведеневбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Доводи, які наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27.04.2018 року

Головуючий:

Судді: