Справа № 355/5/18
Провадження № 2/355/153/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 лютого 2018 року Баришівський районний суд Київської області у складі
головуючого судді Литвиненко О.Л.
за участю секретаря Лунгул Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. У позовній заяві представник позивача Савіхіна А.М. просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника позивача по справі.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність відповідачки по справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає до задоволення частково.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору від 01.04.2008 року, укладеного міжПАТ КБ «Приватбанк»та ОСОБА_1, відповідачка отримала кредит у розмірі 2950 гривень 80 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Підписавши 01.04.2008 року анкету-заяву про приєднання до умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), ОСОБА_1 приєдналась до запропонованих банком, факт чого спростований не був.
Укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноруч його підписали, взявши на себе зобов»язання виконувати його належним чином.
Суд вважає, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які виникли на підставі укладеного між ними 01.04.2008 року договору приєднання.
Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Підпис відповідачка ОСОБА_1 в анкеті-заяві, свідчить про те, що він повністю згодна з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оскільки ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором, який складається із заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)належним чином не виконує, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача пеню відповідно до положень договору та ст. 526 ЦК України.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачки на корить позивача штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) в розмірі 796 гривень53 копійок.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.
Оскільки позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» при подачі позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості сплачений судовий збір в сумі 1600 гривень 00 копійок, а позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1476 гривень 10 копійоквідповідно до частини задоволених позовних вимог.
Встановлені судом обставини підтверджуються:
-копією паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_2;
-розрахунком заборгованості за договором № K3XRRX23390547 від 01.04.2008 року , укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, станом на 12.12.2017 року, згідно якого заборгованість відповідачки складає 115967 гривень 03 копійки;
-копією анкети-заяви ОСОБА_1 від 01.04.2008 року;
-умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт):
-іншими матеріалами справи.
За даних обставин позов підлягає до задоволення частково.
Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Баришівським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складено 26.02.2018.

Суддя Баришівського

районного суду О. Л. Литвиненко