Провадження № 2/369/682/18
26.03.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
за участі секретаря Водала А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -
У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2006 року народження. Дитина проживає і знаходиться на її утриманні, вона займається його вихованням. Батько дитини не займається вихованням дитини, не цікавиться його долею, не забезпечує матеріально. Фактично самоусунувся від виховання дитини ще з 2012 року. Відповідач ухиляється від виконання обов'язків як батько щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовки до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших цінностей, створення умов для отримання нею освіти. Також зазначила, що існує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 12 000 грн.
Просила суд позбавити ОСОБА_2, 1979 року народження, батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_4, 2006 року народження, у розмірі 12 000 грн..
При розгляді справи позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог. Вказала, що заборгованість по аліментах становить 27 444 грн., яка складається з заборгованості за 2015 рік (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) - 7 980 грн., за 2016 рік - 9 264 грн., за 2017 рік - 10 200 грн.
Остаточно просила суд позбавити ОСОБА_2, 1979 року народження, батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_4, 2006 року народження, у розмірі 12 000 грн..
У судове засіданні позивачка не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надала суду письму заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги.
У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У судове засідання представник служби в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із наступних підстав.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2004 року.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, 2006 року народження, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до характеристики дитини ОСОБА_3, виданої Вишнівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №2, дитина навчається в школі з 2013 року. Батько ОСОБА_2 не підтримує зв'язки з школою, не буває на батьківських зборах, не спілкується з сином, не цікавиться його шкільним життям, не бере участі у вихованні сина.

06 березня 2018 року рішенням комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області рекомендувала органу опіки та піклування надати висновок до Києво-Святошинського районного суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2006 року народження.

14 березня 2017 року орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надав висновок про доцільність позбавлення батьківських батька ОСОБА_2 щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2006 року народження.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов'язків батька, не піклується про духовний розвиток дитини, не забезпечує його матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення ним своїх вчинків відповідач не вчинив, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2006 року народження.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Сімейне законодавство в редакції, діючій на час існування спірних правовідносин, можливість стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду передбачало для аліментів, які сплачуються в порядку, передбаченому ст. 187 СК України, що врегульовує відносини, пов'язані із відрахуванням аліментів на дитину за добровільною ініціативою платника шляхом подачі ним заяви за місцем роботи.

Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв'язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві від 09 січня 2012 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду про стягнення аліментів (справа №2-3393).

Так, встановлено, що у даній справі аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню в судовому порядку не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими частково.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 192, 194, 196 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 березня 2018 року.

Суддя