05.12.2018

Справа № 720/1525/18
Провадження № 2/720/746/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

за участю секретаря Постолатія К.Р.

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, Топорівської сільської ради Новоселицького району, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про визнання недійсними наказів головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, в якому просили визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 04 липня 2017 року № 24-1157/14-17-сг та № 24-1158/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо відведення у власність земельних ділянок ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, орієнтовним розміром по 2,00 га.

На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що 10 травня 2007 року Новоселицькою районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 314-р про надання дозволу Топорівській сільській раді Новоселицького району Чернівецької області на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі в оренду земельних ділянок для індивідуального садівництва, площею 25 га, громадянам, згідно протоколу розподілу земельних ділянок, серед яких були і позивачі. Разом з тим, технічна документація не була виготовлена та на затвердження в Новоселицьку районну державну адміністрацію Чернівецької області не була подана.

30 березня 2011 року вказаною адміністрацією знову було прийнято розпорядження № 84-р про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок в оренду. Проте, проект не був затверджений та договори оренди не були укладені.

04 липня 2017 року Головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області були прийняті накази а № 24-1157/14-17-сг та № 24-1158/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок ОСОБА_11 та ОСОБА_10.

Вважають, що оскільки користуються земельними ділянками, то видані накази порушують їхні права на користування земельними ділянками.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне закрити провадження у справі наступних правових підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10, будучи учасниками АТО, звернулись до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькі області із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею по 2,00 га. кожному.

На підставі вказаних заяв, 04 липня 2017 року Головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області видано накази про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею по 2,00 га. кожному, які розташовані на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, а саме за № 24-1157/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_11; за № 24-1158/14-17-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_10.

Позивачі вважають, що вказаними наказами порушено їхні права, а тому звернулися до суду з вказаним позовом.

Відповідно до статей 4, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом ст. 19 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями статті 123 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною шостою статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною ОСОБА_12 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Правовідносини, пов'язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов'язань осіб.

При прийнятті такого рішення орган державної влади виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно-правових відносинах.

Тому спір як щодо рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою так і оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим.

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим документом.

Зазначений висновок відповідає змісту постанови Великої палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Обов'язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Слід також зазначити, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за аналогічним позовом позивачів до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання недійсними вказаних наказів, провадження по якій було закрито постановою апеляційного суду Чернівецької області від 05 листопада 2018 року з вищенаведених підстав.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що спір виник між фізичними особами та субєктом владних повноважень і вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом п. 2 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє увалу, в тому числі про закриття провадження у справі.

Враховуючи, що між сторонами існує спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Зважаючи на те, що провадження у справі підлягає закриттю та в судовому засіданні представник позивачів клопотав про повернення судового збору, сплачений позивачами за подання позову до суду судовий збір підлягає поверненню їм в повному обсязі.

На підставі наведеного, суд керуючись ст.ст. 200, 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України, ст. 7 Закону України» «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, Топорівської сільської ради Новоселицького району, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про визнання недійсними наказів головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, закрити.

Зобовязати управління державного казначейства у Новоселицькому районі Чернівецької області повернути представнику позивачів ОСОБА_12 сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі:

-1410 (одної тисячі чотириста десять) гривень згідно платіжної квитанції АТ «Альфа-Банк» від 14 вересня 2018 року за № 1-1071К та

-9868 (девяти тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень згідно платіжної квитанції АТ «Альфа-Банк» від 16 жовтня 2018 року за № 1-2437К.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Ляху Г.О.