Справа №265/8676/17
Провадження №2/265/479/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря - Єфрємової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4,

представника відповідача адвоката ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 діюча на підставі довіреності, звернулася до суду в інтересах позивача ОСОБА_1, з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що відповідач ОСОБА_2В, є батьком повнолітньої ОСОБА_1 З 1 вересня 2016 року, повнолітня ОСОБА_1М, навчається на денному відділені Маріупольського державного університету за спеціальністю «Журналістика» факультету «філології та масових комунікацій». Позивачка не працює, стипендії не отримує, оскільки навчається на контрактній основі а тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Її мати отримує не велику заробітну плату а тому не в змозі самостійно утримувати її. Відповідач працює, отримує достойну заробітну плату, але в добровільному порядку не бажає матеріально допомагати, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до закінчення навчання але не більш як до 23 років.

Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1 зменшила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів доходу, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, т.т. до 30 червня 2020 року.

Представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_6П, повністю підтримали позовні вимоги ОСОБА_1, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, та наполягали, що позивачка ОСОБА_1М, навчається на денній формі навчання, її мати, отримуючи невелику заробітну плату, сплачує щомісячний контракт за навчання доньки. Позивачка не працює, ніякого доходу не має а тому потребує матеріальної допомоги. Просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1М, та його представник адвокат ОСОБА_5І заперечували в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що позивачка хоча і навчається на денній формі навчання в Маріупольському державному університеті, але працює за кордоном, отримує пристойну заробітну плату, а тому може самостійно себе утримувати. При цьому відповідач ОСОБА_2 пояснює, що в нього на утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої він вже сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, при цьому не дивлячись на свою досить пристойну заробітну плату, він повинен утримувати сімю, яка складається з дружини та дитини. Також відповідач пояснив, що має поганий стан здоровя, та потребує періодичного лікування, що в свою чергу тягне за собою додаткові витрати. Також відповідач та його представник, просять суд звернути увагу, що позивачка має академічну заборгованість в університеті, що в свою чергу може потягнути відрахування позивачки з університету. Враховуючи вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд вислухав позицію сторін, прийшов до наступного.

Відповідно до частин першої та третьої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 17 вересня 1999 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області. ( а.с.10)

Свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 18 грудня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області , підтверджено факт розірвання 24 лютого 2006 року, шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ( а.с.13)

Згідно довідки ЖКП «Азовжитлокомплекс» № 836 від 6 грудня 2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з матірю ОСОБА_3. ( а.с.11)

Довідкою Маріупольського державного університету № 17-673 від 17 листопада 2017 року , підтверджено, що ОСОБА_1, навчається на 2 курсі за ступенем «Бакалавр» денної форми навчання, за спеціальністю «Журналістика», факультет філології та масових комунікацій. Термін закінчення навчання 30 червня 2010 року. ( а.с.8)

За клопотанням відповідача ОСОБА_2В, судом було витребувано інформацію з Маріупольського державного університету, щодо продовження навчання ОСОБА_1

Згідно довідки Маріупольського державного університету № 01-31/136 від 20 лютого 2018 року, ОСОБА_1М, була зарахована на 1 курс ОС «Бакалавр» спеціальності «Журналістіка» (наказ № 751 від 12 серпня 2016 року). Переведена на 2 курс ( наказ № 742 від 5 липня 2017 року) де продовжує навчатися. ( а.с.51)

Також було надано графік відвідування занять студентки ІНФОРМАЦІЯ_5, який свідчить про нерегулярне відвідування позивачкою навчального закладу. ( а.с.52, 53)

Враховуючи зазначену інформацію, відповідач посилається на можливість відрахування позивачки з навчального закладу, а тому вважає, що не має підстав для стягнення аліментів на період навчання.

Суд на заперечення відповідача зауважує, що не дивлячись на не регулярне відвідування навчального закладу позивачкою, вона є студенткою Маріупольського державного університету, яка не відрахована, та продовжує навчання.

За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яку було витребувано за клопотанням відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_1 дійсно виїжджала за кордон в період з 30 червня 2017 року по 7 жовтня 2017 року а також виїхала за кордон 3 грудня 2017 року. ( а.с.57)

Відповідач ОСОБА_2 не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1М, посилається на ті обставини, що позивачка працює за кордоном, а тому може самостійно себе утримувати, і не потребує матеріальної допомоги батька.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні було доведено факт виїзду позивачки ОСОБА_1 за кордон, але взагалі не доведено мету її виїзду та факт працевлаштування, або отримання будь якого заробітку за кордоном.

Щодо визначення розміру аліментів.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом було вже встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 яка продовжує навчатися, і не досягла віку 23 років.

При цьому згідно договору № 254319 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою, укладеного Між Маріупольським державним університетом та ОСОБА_3 ( матірю ОСОБА_1М.) вона повинна сплачувати за навчання ОСОБА_1 контракт в розмірі встановленому договором , а саме за 2017 навчальний рік в сумі 7545,80 гривень, за 2018 навчальний рік 9432,25 гривень, за 2019 навчальний рік - 10186,83 гривні, за 2020 навчальний рік 10564,12 гривень. ( а.с.63,64)

Квитанціями підтверджується сплата ОСОБА_3 за період 2016 -2017 року в рахунок оплати за навчання ОСОБА_1 суми 12 625,99 гривень. ( а.с.65-66), та 943,25 гривні за 2018 рік.

Таким чином в судовому засіданні представником позивача було доведено факт навчання ОСОБА_1 на контрактній основі, яка передбачає сплату певної суми за навчання і не передбачає отримання студентом стипендії.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно довідки Центру первинної медико санітарної допомоги № 5 міста Маріуполя № 54 від 20 листопада 2017 року, з середньо місячна заробітна плата ОСОБА_3 складає 5149,05 гривень ( а.с.9)

Згідно довідки ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» № 022-98, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 складає 13 469,17 гривень. ( а.с.67)

Таким чином судом було встановлено, що розмір заробітної плати відповідача в значній мірі перевищує розмір заробітної плати позивача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 лютого 2018 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно розпочинаючи з 22 січня 2018 року. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги та не оспорював розмір аліментів. ( а.с.68)

Відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні було надано медичні документи, які підтверджують факт проходження медичного огляду та лікування с приводу пневмонії наприкінці 2015 року початку 2016 року. Відповідач також проходив обстеження з приводу захворювання кардіосистеми. Посилаючись на зазначені медичні документи, відповідач наголошує на своєму незадовільному стані здоровя, який потребує тривалого стаціонарного і амбулаторного дорого стоячого лікування.

Однак суд звертає увагу, що відповідачем не було підтверджено проходження зазначеного лікування, не було надано доказів направлення його на стаціонарне лікування, що в свою чергу не може свідчити про неможливість сплати відповідачем аліментів на повнолітню дитину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд критично ставиться до посилань відповідача, що в майбутньому ОСОБА_1 може бути відрахована з навчального закладу оскільки аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку.

Стосовно посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що його дочка ОСОБА_8 має можливість навчатися на заочній формі навчання та завдяки цьому працювати й отримувати дохід, суд вважає, що вибір форми навчання, як і інших умов навчання чи навчального закладу є особистим правом повнолітньої ОСОБА_1 гарантованим статтею 53 Конституції України.

Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан як позивача так і відповідача.

Представником відповідача було підтверджено факт навчання повнолітньої ОСОБА_1 в навчальному закладі, також було визначено розмір заробітної плати матері позивача, яка окрім всього ( утримання, покупки одягу, і т.д.) сплачує щомісяця за навчання.

Відповідачем належним чином було підтверджено розмір його заробітної плати а також розмір аліментного зобовязання відносно молодшої доньки ОСОБА_7 , який перевищує середньо встановлений розмір аліментів на одну дитину, та який було визначено за згодою відповідача. Також суд враховує і стан здоровя відповідача та необхідність утримання родини з якою він проживає.

Щодо необхідності матеріального забезпечення однієї дитини більше ніж другої дитини в силу її віку, суд приходить до наступного. Статтею 24 Конституції України, всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Сімейним законодавством України передбачено право повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги (аліментів) від батьків до закінчення навчання але не більш 23 років. При цьому у батьків виникає обовязок на утримання дитини, що продовжує навчання, і цей обовязок діє на протязі дії певних обставин зазначених в ст. 199 СК України, і зазначений обовязок не припиняється наявністю іншої дитини, яка потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, суд дослідив всі докази, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчатися, підлягає задоволенню частково, в розмірі 1/8 частини, оскільки вважає, що саме такий розмір буде достатнім для утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також враховуючи, що позивачка була звільнення від сплати судового збору під час звернення суду, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень ( встановлено ЗУ «Про судовий збір» який діяв станом на 08.12.2017 року).

На підставі ст. ст.182, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 12, 13, 76,81, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд - -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого ПАТ «МК»Азовсталь», зареєстрованого і проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої і проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_8, щомісячно аліменти в розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 8 грудня 2017 року і до закінчення її навчання тоб то до 30 червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого ПАТ «МК»Азовсталь», зареєстрованого і проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення було складено 2 квітня 2018 року .

Суддя ______________________ Шиян В.В.