Провадження №22-ц/784/659/18
Провадження № 22-ц/784/659/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого Прокопчук Л.М.

Суддів Самчишиної Н.В., Царюк Л.М.,

Із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2017 року, проголошену в приміщенні того ж суду у складі судді Гуденко О.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», публічного акціонерного товариства «Універсал банк», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання прилюдних торгів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 213 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», публічного акціонерного товариства «Універсал банк», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання прилюдних торгів недійсними (а.с. 3-7 т.1).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2017 року справу прийнято до провадження суддею Гуденко О.А. (а.с. 55 т.2).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 169 ЦПК України (а.с. 70 т.2).

Не погодившись з такою ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2017 року скасувати та направити справу до того ж суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що він не був сповіщений належним чином про судові засідання, призначені на 28 березня 2017 року та 12 квітня 2017 року (а.с. 80-83 т.2).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до п. 8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Миколаївської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ухвала суду відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України є судовим рішенням.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що будучи належним чином повідомленим, позивач не з'явився у судові засідання 28 березня 2017 року та 12 квітня 2017 року.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України (у редакції закону, чинному на час постановлення оскаржуваної ухвали), суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 169 ЦПК України (у редакції закону, чинному на час постановлення оскаржуваної ухвали), визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

За змістом вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (у редакції закону, чинному на час постановлення оскаржуваної ухвали), правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка без поважних причин.

Системне тлумачення частини третьої ст. 169 та п. 3 частини першої ст. 207 ЦПК України дозволяє припустити, що застосування інституту залишення заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частинами четвертою та п'ятою ст. 74 ЦПК України (у редакції закону, чинному на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Аналіз змісту ст. 74 ЦПК України дає можливість зробити висновок, що категорією «належне повідомлення» запропоновано вважати: конкретний спосіб повідомлення, передбачений цивільним процесуальним законодавством; дотримання встановленої законом процедури повідомлення з урахуванням обраного способу; своєчасність такого повідомлення; наявність у суду доказів, що підтверджують фіксацію повідомлення або виклику.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2017 року справу прийнято до провадження суддею Гуденко О.А. та призначено судове засідання на 28 березня 2017 року о 16 год. 30 хв.(а.с. 55 т. 2).

На а.с. 56 т. 2 є супровідний лист суду від 08.02.2017 року про направлення копії ухвали суду позивачу рекомендованим поштовим відправленням.

На а.с. 59-60 т.2 підтвердження поштового відправлення.

Інформація про отримання його позивачем, в справі відсутня.

В матеріалах справи наявна телефонограма від ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи, слухання якої призначено на 28.03.2017 року у зв'язку з хворобою (а.с. 61 т. 2).

З довідки секретаря судового засідання, що міститься на а.с. 62 т. 2, вбачається, що у зв'язку з неявкою в судове засідання позивача розгляд справи відкладено на 12 квітня 2017 року на 11:30 год.

Повідомлення про виклик в судове засідання ОСОБА_1 направлено судом 28.03.2017 року (а.с. 64, 66).

Як вбачається з довідки секретаря судових засідань, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання12 квітня 2017 року, справа розглядалась за їх відсутності, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін.

Доказів вручення позивачу судових повісток про слухання справи на 28.03.2017 року та 12.04.2017 року матеріали справи не містять.

За такого висновки суду про належне повідомлення позивача про час і місце судового засідання не відповідають обставинам справи, вимогам норм процесуального закону.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

У зв'язку із цим залишення заяви без розгляду за відсутності належних відомостей про вручення позивачу повідомлення про час судового розгляду справи, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

З огляду на наведе, виходячи з положень ст. 379 ЦПК України ЦПК України колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст .ст. 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст постанови складений 27 квітня 2018 року