Справа № 214/1362/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

06 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою 02.03.2018, в якій просить суд стягнути з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання спільних доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення повноліття, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення двадцяти трьох років або до припинення навчання, у розмірі 1/3 частини від його заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

В обґрунтування предявлених вимог посилалась на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають спільних доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. За судовим рішенням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення повноліття її старшою донькою, тобто з 06.12.2017 стягнення аліментів припинилось. У звязку з цим ОСОБА_2 вимушена звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на молодшу доньку, якій на даний момент лише 10 років. Крім того, вказала, що рішенням суду стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітної плати відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак в звязку зі змінами в законодавстві, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011, наявність спору про право, який є підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги, документів, доданих до заяви. Наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття та на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до 23 років чи до припинення нею навчання, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

Натомість, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.04.2016 № 212/2215/16-ц, судом присуджено стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.04.2016 та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення набрало законної сили 03.05.2016 та є чинним.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Як слідує з ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, із системного аналізу вказаних норм, з урахуванням алеаторного та триваючого характеру аліментних зобовязань, суддя приходить до висновку, що досягнення повноліття найстаршою дитиною припиняє обовязок платникам аліментів по їх сплаті аліментів виключно на утримання цієї дитини, в той час як обовязок по утриманню інших дітей продовжує тривати та визначається за відрахуванням тієї рівної частки аліментів, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Так, визначаючи єдину частку аліментів від заробітку (доходу) ОСОБА_3 на утримання двох дітей в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), суд виходив з рівності часток на обох дітей, тобто кожному з них припадало по 1/6 частці, а тому після досягнення повноліття старшою донькою ОСОБА_5 аліментні зобовязання ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від його доходу припинились з 07.12.2017, однак аліментні зобовязання по утриманню доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки від його доходу продовжують тривати до досягнення нею повноліття, тобто до 09.11.2026.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки зобовязання ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 продовжують тривати, в той час як заявлена ОСОБА_2 вимога про стягнення аліментів визначена в більшому розмірі, ніж вони стягувались раніше, тому суддя приходить до висновку, що фактично заявником предявляється вимога про збільшення розміру аліментів, вирішення якої можливе виключно в порядку позовного провадження відповідно до ч.3 ст.181 СК України.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання закріплені в ст. 199 СК України. Частина 2 даної статті визначає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самими дочкою, сином, які продовжують навчання.

З системного аналізу вказаної норми слідує, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання можливе лише за умови предявлення позовної заяви, а не заяви про видачу судового наказу.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, що не дає можливості боржникові в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст.49 ЦПК України та надати відзив, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, та заявлені вимоги, які не передбачені ч. 1 ст. 161 ЦПК України та мають розглядатися в позовному провадженні, тому суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі ст.166 ЦПК України ОСОБА_2 розяснюється, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.160-164, п.8 ч.1 ст.165,ст.ст.166-168,353-354 ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, підпунктом 15.5 пункту 15 Перехідних положень, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її підписання суддею безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.354, 355 ЦПК України). До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення" ЦПК України ).

Суддя Хомініч С.В.