печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Медведєвій М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

16.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової допомоги.

02.07.2018 року в судовому засіданні представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна», а також на всі грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна». Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 10-00 год. 02 липня 2018 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової допомоги шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна», а також на всі грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна».

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;забороною вчиняти певні дії;встановленням обов?язку вчинити певні дії;забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов?язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису;зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2018 року судом вже було відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової допомоги шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна», а також на всі грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна». Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМУНОГЕН-Україна» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової допомоги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня проголошення.

Суддя Остапчук Т.В