Номер провадження: 22-ц/785/1984/18
Номер справи місцевого суду: 1510/7664/12
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Грубіян Л.І. 20 червня 2017 року,-

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 55 558,00 гривень.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 81 278,00 гривень.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 червня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено (а. с. 61).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 63-65).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1).

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 55 558,00 гривень. ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 81 278,00 гривень.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2016 року заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2017 року заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме на 7/15 частин квартири АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2.

19.06.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено недоцільність застосування заходів забезпечення позову та необхідність їх скасування.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони не відповідають приписам процесуального законодавства.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 55 558,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2012 року, від 25.11.2013 року, від 13.02.2014 року вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на автомобіль марки «SSANG YONG KYRON», 2010 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2; на 7/15 частин домобудови за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2; на 10/18 частин будинку № АДРЕСА_2 та на 1/8 нежитлових приміщень по АДРЕСА_3, які належать на праві власності ОСОБА_2 Також заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії, пов'язані із переоформленням правовстановлюючих документів та внесення будь-яких змін в технічну документацію належних йому 7/15 частин домобудови за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2014 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.05.2014 року, задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 13.02.2014 року, а саме знято арешт з 10/18 частин будинку № АДРЕСА_2 та на 1/8 нежитлових приміщень по АДРЕСА_3, які належать на праві власності ОСОБА_2

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 13.02.2014 року, суд першої інстанції виходив із того, що згідно звіту оцінки автомобіля марки «SSANG YONG KYRON», який належить відповідачу, ринкова вартість цього автомобіля складає 143 879,00 гривень, що удвоє перевищує суму матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, тому суд дійшов висновку, що ці заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачами позовними вимогами.

Ухвалами від 19 липня 2016 року та від 23 січня 2017 року суд повторно наклав арешт на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та на 7/15 частин квартири АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_2

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 червня 2017 року не може вважатись законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 червня 2017 року - скасувати.

Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, накладений ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2016 року.

Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме на 7/15 частин квартири АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, накладений ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 05.03.2018 року.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.