КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/1679/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати в цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Матвієнко Ю.О., Сліпченка О.І., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 76 267,50 грн. та неустойку ( пеню ) за період часу з 05 червня 2012 року по 01 березня 2017 року за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - 22 866,17 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2006р.

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3.

Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, усі витрати, пов'язані з утриманням дитини позивач несе одна.

Зазначає про те, що їй стало відомо про наявність у відповідача систематичного заробітку, який він приховував від родини, а тому вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку ( пеню ) в зв'язку з несплатою аліментів в розмірі 22 866,17 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що при прийнятті рішення про стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем за період з 05 червня 2012 року по 01 березня 2017 рік, відповідно до якого розмір пені складає 22 866,17 грн.

При цьому, заборгованість по аліментам стягується відповідно до положень ст.. 7 Закону України «Про виконавче провадження», а не у спосіб, заявлений у позовних вимогах ОСОБА_1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у стягненні заборгованості по аліментам, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року, в частині відмови у стягненні заборгованості по аліментам, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по аліментам задовольнити повністю.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2006 року ( а.с .5 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 ( а.с. 6 ).

Відповідно до судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 22 червня 2012 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку ( а.с. 7 ).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково, збільшено розмір аліментів на утримання їх сина до ? частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, починаючи з 05 листопада 2013 р. і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 17 ).

За виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року з відповідача на користь позивачки стягуються у збільшеному розмірі аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05 листопада 2013 р. і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 18-19 ).

Звертаючись до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, яка становить 76 267,50 грн. та неустойку ( пеню ) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини - 22 866,17 грн. ( а.с. 1-4 ).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, станом на час розрахунку заборгованості - 05 листопада 2013 р. - 01 березня 2017 р., був передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 76 267,50 грн. не підлягають задоволенню, оскільки останньою не доведено, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за аліментами.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018р. у справі № 572/1762/15ц ( провадження № 14-37цс18 ), роз'яснено, що неустойка ( пеня ) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Разом з тим, відповідач в судове засідання Шевченківського районного суду м. Києва не з'явився, доказів в порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, про те, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин, суду не надав, доводів позивача не спростував.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються ( стягуються ) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки ( пені ) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Тобто неустойка ( пеня ) за один місяць рахується як заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість.

Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів ( за кожен місяць ), згідно розрахунку, наданого позивачем за період з 05 червня 2012 року по 01 березня 2017 рік розмір пені складає 22 866,17 грн., із яким обґрунтовано погодився місцевий суд

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення за позовом, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 6, 179, 180, 181, 182, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-80, 263-265, 367, 374, 376 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення в частині стягнення аліментів, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання суду другої інстанції, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Інші доводи апелянта, зокрема, про те, що судом першої інстанції не застосовано аналогії закону за наявності спірних неврегульованих відносин, з точки зору другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, а відтак - не є правовою підставою для зміни чи скасування рішення місцевого суду в зазначеній позивачем частині.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення в частині стягнення аліментів, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-82, 141, 263, 264, 265, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Ю.О. Матвієнко

О.І. Сліпченко