П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі :

головуючого - Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач - керівник Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади Маломощаницької сільської ради, відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації ,

відповідач 1 - Маломощаницька сільська рада Здолбунівського району Рівненської області,

відповідач 2 - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року в справі № 562/2143/17 за позовом керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади Маломощаницької сільської ради, відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації до Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості та зобов'язання повернути приміщення, ухваленого під головуванням судді Шуляка А.С. об 12 год. 15 хв. в приміщенні Здолбунівського районного суду Рівненської області, повний текст якого складено 10.11.2017р.,

В С Т А Н О В И Л А :

13 червня 2017 року керівник Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області звернувся до Здолбунівського районного суду Рівненської області із позовною

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/137/2018 Головуючий у 1 інстанції : Шуляк А.С.. Доповідач : Григоренко М.П.

заявою, в якій зазначав, що 10 серпня 2016 року між Маломощаницькою сільською радою Здолбунівського району в особі сільського голови Нікітюка В.В. та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу 28/100 часток нежитлової будівлі - дитячого садка, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 131,0 кв.м., який в той же день було посвідчено приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Грабар О.А.

На підставі вказаного договору за відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вищевказане приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 79517657 від 03.02.2017 року.

Вважаючи, що вказаний договір було укладено між Маломощаницькою сільською радою та ОСОБА_1 із порушенням ст. 63 Закону України «Про освіту» (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину),ст. 16 Закону України «Про дошкільну освіту» та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», якими встановлено заборону на приватизацію та використання об'єктів освіти і науки не за призначенням, керівник Здолбунівської місцевої прокуратури просив суд, на підставі ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, визнати вказаний правочин недійсним та зобов'язати останнього повернути 28/100 часток нежитлової будівлі - дитячого садка, що знаходиться в АДРЕСА_1 територіальній громаді с. Мала Мощаниця, Здолбунівського району, Рівненської області.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року у задоволенні вказаного позову керівнику Здолбунівської місцевої прокуратури відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі перший заступник прокурора Рівненської області покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що предметом даного позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення дитячого садка від 10.08.2016 року укладеного Маломощаницькою сільською радою з ОСОБА_1, який було укладено з порушенням ст. 63 Закону України «Про освіту» (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину), ст. 16 Закону України «Про дошкільну освіту», якими чітко встановлено заборону на приватизацію та використання об'єктів освіти і науки не за призначенням, а також зобов'язання повернення указаного приміщення.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо незаконного відчуження об'єкту освіти, нецільового використання приміщення навчального закладу, що створює загрозу збереження його матеріально-технічної бази, та щодо повернення такого приміщення з метою подальшого використання для задоволення освітніх потреб дітей, забезпечення організації навчально-виховного процесу.

Відповідно до наданої Маломощаницькою сільською радою інформації № 53/02-23/17 від 27.04.2017 року на території сільської ради відсутні дошкільні навчальні заклади, а 27 дітей взагалі не забезпечені дошкільною освітою.

Стверджуючи про право ОСОБА_1 на мирне володіння придбаним майном, судом не досліджено питання щодо добросовісності набуття відповідачем такого майна у власність.

ОСОБА_1, приймаючи участь в аукціоні (біржових торгах) щодо продажу частини будівлі дитячого садка та укладаючи 10.08.2016 року з Маломощаницькою сільською радою договір купівлі-продажу 28/100 часток нежитлової будівлі, будівлі дитячого садка, загальною площею 131 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 і реєструючи право власності на придбане нерухоме майно (після придбання зареєстровано, як об'єкт житлової нерухомості), був обізнаний про цільове призначення вказаного об'єкта нерухомості - дитячий садок. ОСОБА_1 не вжив усіх достатніх та необхідних розумних заходів для з'ясування правомочностей продавця - Маломощаницької сільської ради на відчуження майна, не виявив при вчиненні правочину обережність та обачність, хоча мав можливість та повинен був це зробити.

Законодавством чітко встановлено заборону використання об'єктів освіти і науки не за призначенням.

Маломощаницька сільська рада під час прийняття рішення щодо продажу частини дитячого садка вийшла за межі повноважень наданих їй законом.

Невикористання спірного приміщення для навчального процесу не є підставою для визнання правомірним указаного договору, оскільки чинним законодавством встановлена заборона використання цього приміщення з іншою метою.

Вважає, що ОСОБА_1 не може бути визнаний добросовісним набувачем, а відтак висновок суду щодо «непропорційного втручання в право ОСОБА_1 на мирне володіння майном» є необґрунтованим.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В ході апеляційного розгляду справи представник прокуратури Рівненської області Бистрицька І.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Голова Маломощаницької сільської ради Нікітюк С.В. та відповідач ОСОБА_1 просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив із того, що дитячий садочок в с.Мала Мощаниця, Здолбунівського району, Рівненської області перестав функціонувати ще в 1984 році і ОСОБА_1 зі свого боку не допустив будь-яких неправомірних дій при набутті у власність 28/100 часток нежитлової будівлі вказаного дитячого садка, а тому задоволоння вимог керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області суперечитиме висновкам ЄСПЛ і становитиме непропорційне втручання в право ОСОБА_1 на мирне володіння майном.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про залишення без задоволення заявленого керівником Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області позову із вищевказаних мотивів і вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв'язку із неправильним застосуванням Здолбунівським районним судом норм матеріального права.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що відповідно до рішення Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 12 березня 2002 року № 133 було прийнято на баланс сільської ради приміщення бувшого дитячого садочка, який раніше перебував на балансі КСП «Нива».

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23.12.2003р. Маломощаницькою сільською радою було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, будівлю дитячого садка за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Маломощаницької сільської ради від 18 лютого 2016 року № 32 було затверджено перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації, до якого було включено частину приміщення дитячого садка.

14 липня 2016 року товарною біржою «Суренж» було проведено прилюдні торги з продажу спірного приміщення.

Згідно протоколу № 6 від 14.07.2016р. про придбання на аукціоні (біржових торгах), переможцем аукціону ОСОБА_1 придбано лот - частину приміщення дитячого садка (а саме приміщення №№ 18-25) загальною площею 131,0 кв.м., що обліковується на балансі Маломощаницької сільської ради за продажну ціну, що становить 45820 грн. 80 коп.

10 серпня 2016 року між Маломощаницькою сільською радою Здолбунівського району в особі сільського голови Нікітюка В.В. та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, згідно умов якого продавець на підставі протоколу № 6 про придбання на аукціоні (біржових торгах) від 14 липня 2016 року передав у власність, а Покупець прийняв 28/100 часток нежитлової будівлі, будівлі дитячого садка а саме: 18 - коридор, 19 - основна, 20 - приміщення, 21 - туалет, 22 - туалет, 23 - основна, 24 - основна, 25 - тамбур, загальною площею 131,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного договору за відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вищевказане приміщення, що підтверджується витягом № 79517657 від 03.02.2017 року.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно зазначив про те, що відповідно до ч.5 ст.63 Закону України «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про дошкільну освіту» дошкільний навчальний заклад - навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту.

Особливості правового режиму майна дошкільних навчальних закладів визначені, зокрема ст.16 Закону України «Про дошкільну освіту», чч.5, 6 якої передбачено, що вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовується виключно для роботи з дітьми. Майно, яке є державною або комунальної власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно із зазначеною метою.

Проте, рішення у даній цивільіній справі суд виніс всупереч вказаним положенням норм матеріального права.

Та обставина, що дитячий садочок в с. Мала Мощаниця, Здолбунівського району, Рівненської області з 1984 року не функціонує, на розсуд колегії суддів, жодним чином не змінює правовий статус цього об'єкту нерухомого майна і не виключає застосування до нього положень ч.5 ст.63 Закону України «Про освіту», ч.ч 5,6 ст. 16 Закону України «Про дошкільну освіту» та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Рішення Маломощаницької сільської ради від 18 лютого 2016 року № 32, відповідно до якого 28/100 часток нежитлової будівлі - дитячого садка було включено до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації, слід вважати нікчемним з моменту прийняття, так як ч.5 ст.63 Закону України «Про освіту», ч.ч 5,6 ст. 16 Закону України «Про дошкільну освіту» та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» містять пряму заборону на приватизацію об'єктів вказаної категорії, а тому окреме визнання вказаного рішення органу місцевого самоврядування незаконним в судовому порядку чинним законодавством України не вимагаєтся.

Посилання суду першої інстанції на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при винесенні оскаржуваного рішення, на думку колегії суддів, в даному випадку взагалі було недоречним, оскільки позов керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області до ОСОБА_1 стосувався лише питання правомірності набуття останнім права власності на спірний об'єкт нерухомості і жодним чином не стосувався права вказаного відповідача на мирне володіння майном, яке тим вже було набуте на законних підставах і це ніким не оспорюється.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 216 того ж Кодексу, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно частини 1 та 2 статті 376 ЦПК України однією із підстав для повного або часткового скасування судом апеляційної інстанціії судового рішення суду суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування останнім норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні даної цивільної справи по суті підлягали застосуванню положення ст. 63 Закону України «Про освіту» (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину), ст. 16 Закону України «Про дошкільну освіту» та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», а також положення статей 203, 215, 216 ЦК України, але які суд першої інстанції безпідставно не застосував.

З огляду на викладане, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу 28/100 часток нежитлової будівлі - дитячого садка, загальною площею 131,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 10 серпня 2016 року між Маломощаницькою сільською радою Здолбунівського району в особі сільського голови Нікітюка В.В. та ОСОБА_1 та зобов'язання останнього повернути вказане майно територіальній громаді с. Мала Мощаниця, Здолбунівського району, Рівненської області, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по даній справі, колегія суддів вважає, що відшкодування судових витрат за подання позову та апеляційної скарги має відбутись за рахунок відповідача - Маломощаницької сільскої ради, так як саме остання в першу чергу мала дотримуватись положеннь вимог чинного законодавства при вирішенні питання про включення спірного нерухомого майна до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року скасувати.

Позов керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі територіальної громади Маломощаницької сільської ради, відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації до Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості та зобов'язання повернути приміщення - задовольнити.

Визнати недійсним договір від 10.08.2016 року купівлі-продажу 28/100 часток нежитлової будівлі, будівлі дитячого садка, а саме: 18 - коридор, 19 - основна, 20 - приміщення, 21 - туалет, 22 - туалет, 23 - основна, 24 - основна, 25 - тамбур, загальною площею 131,0 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та Маломощаницькою сільською радою, в особі голови Маломощаницької сільської ради Нікітюка В.В. та зобов'язати ОСОБА_1 звільнити та повернути вищевказане майно в розпорядження Маломощаницькій сільської ради.

Стягнути із Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області на користь Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області 3200 грн., в рахунок відшкодування судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору за подання позову.

Стягнути із Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області на користь прокуратури Рівненської області 3520 грн., в рахунок відшкодування судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26.02.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків