Ухвала

Іменем України

2 березня 2018 року

м. Київ

справа № 129/1711/16-ц

провадження № 61-10250 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-млин», яка підписана представником Куйданом Олегом Ігоровичем, на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 та постанову апеляційного суду Вінницької області від 11 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-млин», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Гайсинського районного суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-млин» (далі - ТОВ «Вінниця-млин»), третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування 24 020 грн майнової шкоди та 5 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 30 жовтня 2015 року з вини водія ТОВ «Вінниця-млин» ОСОБА_6 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «Chevrolet Lacetti», який належить йому на праві власності. На підставі страхового поліса № АІ 3941947 страховою компанією позивачу виплачено 50 000 грн страхового відшкодування. Разом з тим, отриманих коштів виявилось недостатньо для повного відновлення автомобіля. Відповідно до консультативного товарного чеку позивачу необхідно придбати запасні частини на суму 21 520 грн, а вартість ремонту становитиме 2 500 грн. Претензійна вимога позивача від 28 травня 2016 року залишена без реагування відповідачем. Внаслідок вказаних подій позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, внаслідок неможливості певний час користуватися автомобілем для здійснення підприємницької діяльності, йому довелося нервувати через відсутність коштів для ремонту автомобіля та витрачений час для незапланованих поїздок на станцію технічного обслуговування.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Вінницької області від 11 січня 2018 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Вінниця-млин» на користь ОСОБА_5 21 520 грн майнової шкоди та 2 000 грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції не оскаржувалось до апеляційного суду в частині відмовлених позовних вимог, а тому апеляційним судом в цій частині не перевірялося.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір майнової шкоди у сумі 21 520 грн (різниця між фактичним розміром шкоди у розмірі 71 520 грн та страховим відшкодуванням - 50 000 грн) та розмір моральної шкоди у сумі 2 000 грн доведений позивачем належними доказами. При цьому, апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, вказав, товарний чек від 20 травня 2016 року виданий СПД ОСОБА_7 не в повній мірі співвідноситься з проведеними роботами та заміненими деталями, що відбулося раніше відповідно до актів прийому передачі виконаних робіт (СТО «Автохелф» ФОП ОСОБА_8) від 29 лютого 2016 року та від 31 березня 2016 року, пошкодження та необхідність заміни більшості запчастин перелічених у товарному чеку від 20 травня 2016 року, не підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема і довідкою інспектора ДПС. Разом з тим, враховуючи звіт № 15/468 від 24 листопада 2015 року, наданий до апеляційного суду, розмір підтвердженої майнової шкоди значно перевищує заявлену до стягнення суму, а тому суд апеляційної інстанції вказав, що позовні вимоги задоволені правомірно. Крім того, апеляційний суд, зазначив, що розмір стягнутої моральної шкоди визначений судом із врахуванням вимог розумності та справедливості та відповідає характеру деліктних правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки права позивача порушені, що завдало йому як майнової, так і моральної шкоди.

24 січня 2018 року ТОВ «Вінниця-млин» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, яка підписана представником Куйданом О. Ф., на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 та постанову апеляційного суду Вінницької області від 11 січня 2018 року, у якій просить скасувати рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

ТОВ «Вінниця-млин» посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що: товарний чек від 20 травня 2016 року є неналежним доказом на підтвердження майнової шкоди; судом не встановлено належність пошкодженого транспортного засобу позивачу; судом не вказано, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Крім того, судом першої інстанції допущено ряд процесуальних порушень.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Як свідчить тлумачення статей 23, 1167, 1172, 1187 ЦК шкода, (в тому числі і моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Потерпілий як кредитор вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року в справі № 6-725цс16.

Судами встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30 жовтня 2015 року приблизно о 12:40 год. на автодорозі М-12 482 км + 250 м Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка на території Гайсинського району Вінницької області з вини водія ОСОБА_6, який керував належним ПрАТ «Вінниця-млин» транспортним засобом DAF XF 65.430, державний номерний знак НОМЕР_1, технічно пошкоджено автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу. Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, транспортного засобу DAF XF 65.430, державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп», яке виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності, викладеному у звіті № 15/468 від 24 листопада 2015 року майнова шкода заподіяна власнику «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, станом на 07 листопада 2015 року становила 123 966 грн 38 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про те, що внаслідок завданої дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника ТОВ «Вінниця-млин», що є правонаступником ПАТ «Вінниця-млин», ОСОБА_6, позивачу завдано як майнову, так і моральну шкоду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права (статей 23, 1167, 1187, 1194 ЦК) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-млин», яка підписана представником КуйданомОлегом Ігоровичем, на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 та постанову апеляційного суду Вінницької області від 11 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-млин», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель