Провадження № 22-ц/780/1183/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 54 06.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЦВЗВ» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2018 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЦВЗВ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, повного розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь 28 382 грн. 93 коп., з яких: невиплачена заробітна плата у розмірі 3 488 грн. 33 коп.; компенсація за невикористану відпустку у розмірі 7 973 грн. 22 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 29 грудня 2017 року у розмірі 14 921 грн. 48 коп.; відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2018 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ТОВ «ІНТЕР-ЦВЗВ» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою позовну заяву повернути позивачу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позови до юридичних осіб предявляються у суд за їх місцезнаходженням. ТОВ «ІНТЕР-ЦВЗВ» знаходиться у м. Херсон, а тому позов має бути поданий до Херсонського міського суду Херсонської області.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 05 лютого 2018 року учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 20 лютого 2018 року.

19 лютого 2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач вказує на те, що її позов виник з трудових відносин і вона має право вибору між судами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 187 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, законом встановлено випадки, у яких застосовується альтернативна підсудність, у звязку з чим, позивачі мають право вибору між судами.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «ІНТЕР-ЦВЗВ» та з 20 жовтня 2017 року була звільнена з роботи. Однак, повний розрахунок належних позивачу до виплат сум не було проведено з нею.

Отже, позов ОСОБА_2 виник з трудових відносин, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 28 ЦПК України вона має право на звернення до суду за зареєстрованим місцем свого проживання, тобто Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Отже, доводи ТОВ «ІНТЕР-ЦВЗВ» щодо предявлення позову до суду за місцезнаходженням відповідача не можуть бути прийняті до уваги.

В апеляційній скарзі ТОВ «ІНТЕР-ЦВЗВ» вказує на те, що заява повертається у випадках порушення правил обєднання позовних вимог. У позовній заяві обєднано дві вимоги, що виникли з різних підстав, а саме з трудових порядок розрахунку та майнових щодо стягнення моральної шкоди за затримку розрахунку.

Однак, відповідач не звернув увагу, що заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 повязує з несвоєчасною виплатою їй належних при звільненні сум, тобто вимога про відшкодування моральної шкоди також випливає з трудових відносин, що виникли між сторонами.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЦВЗВ» залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Фінагеєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_3