ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/869/18 Справа № 199/4862/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року Моторне транспортне страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 08 червня 2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем марки «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Вказували, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначали, що на час скоєння даної ДТП, ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, завдана шкода винуватцем ДТП, відшкодована не була.

Посилаючись на те, що водій пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ та вони здійснили виплату потерпілій особі в розмірі 50.000 грн., крім того сплатили послуги аварійного комісара у розмірі 1.052 грн.58 коп., а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 51.052 грн.58 коп. понесених збитків, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року позовні вимоги МТСБУ задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ понесені витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 50.000 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним і необґрунтованим, просив скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції не було правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки відповідачем сплачено ОСОБА_2 у рахунок відшкодування завданої шкоди 81.600 грн., що підтверджується відповідною розпискою.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08 червня 2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем марки «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП (а.с.4).

Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №11/07/15 від 10 липня 2015 року, проведеного СПД ОСОБА_3 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №16647/14 від 04 липня 2014 року), вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_2, який на праві власності належить ОСОБА_2, складає 146.192 грн.40 коп. (а.с.7-10).

Згідно платіжного доручення №5683рв від 06 листопада 2015 року МТСБУ виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 50.000 грн. та сплатили послугу аварійного комісара у розмірі 1.052 грн. 58 коп. (а.с.12 зворот).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно підпункту 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП в порядку регресу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків рішення суду першої інстанції, в матеріалах справи відсутня розписка, згідно якої відповідачем сплачено ОСОБА_2 у рахунок відшкодування шкоди 81.600 грн. та на яку посилається апелянт, проте навіть за її наявності, збитки, завдані ОСОБА_2, складають 146.192 грн.40 коп., тому вказана розписка не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст.375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення немає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.