АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 620/438/17

провадження № 22-ц/790/1220/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

представник позивача - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

представник відповідача - ОСОБА_5

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року, головуючого першої інстанції судді Яценка Є.І. по справі № 620/438/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення від спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4, в якому просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6

В обґрунтування зазначав, що після смерті його батька, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є він та його рідний брат - відповідач по справі.

Зазначає, що в останні роки життя ОСОБА_6 він часто хворів, а перед смертю знаходився у безпорадному стані. Позивач наглядав за батьком та у всьому допомагав. Натомість ОСОБА_4 за весь цей час не навідував батька, не надавав йому жодного виду допомоги, яку за своїм фізичним та матеріальним станом міг би надати, хоча знав про стан батька та де він перебуває. Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_4 не має права на спадкування за законом та має бути усуненим від права на спадкування.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що на лікування ОСОБА_6 були витрачені значні кошти і позивач також їх не мав в наявності, через що змушений був оформлювати кредити та позичати ці кошти у друзів. Незважаючи на те, що сторони мають не лише рівні права, а і рівні обов'язки щодо утримання свого батька, проте менший син ОСОБА_4 самоусунувся від таких обов'язків та не виконав їх у необхідний момент.

ОСОБА_4 ухилявся від надання допомоги батькові, який знаходився у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та недоведеності.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 7).

Оскільки за життя ОСОБА_6 заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги є його діти - сторони по справі.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно відповіді КЗОЗ «Обласний клінічний центр урології і нефрології ім. В.І. Шаповала» № 04-02/894-1 від 19.09.2017 року, наданої на виконання ухвали суду від 28.07.2017 року, ОСОБА_6, 1950 року народження, знаходився на лікуванні у даному лікарняному закладі в період з 11.04.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року з діагнозом «рак передміхурової залози, хронічне захворювання нирок, двобічний уретро гідронефроз, пункційна нефротомія праворуч, пункційна нефротомія ліворуч». Протягом всього часу перебування хворого на лікуванні його стан був важкий, він потребував посторонньої допомоги, весь час з ним знаходився та допомагав його син - ОСОБА_2

Виходячи зі змісту ст. 1224 ч. ч. 3, 5 Цивільного кодексу України, при вирішенні такого спору необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

На підтвердження таких обставин повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте умисно ухилявся від обов'язку щодо її надання, оскільки сам лише факт тривалого не спілкування спадкоємця зі спадкодавцем сам по собі не може бути підставою для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Судом було вірно встановлено, що доказів того, що ОСОБА_4 ухилявся від надання допомоги батькові, який потребував допомоги, матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_6 за життя звертався до ОСОБА_4 з проханням, щодо надання допомоги та відповідач йому відмовив.

До того ж в матеріалах справи відсутні відомості що відповідач має такий матеріальний стан, який дозволив йому надавати допомогу іншій особі.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.03.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна