Справа № 712/1647/18
Провадження № 2/712/931/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.
при секретарі МОГИЛА І.С.
за участю представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10 липня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої відповідачу було надано в позику 9 638 грн. із зобовязанням її повернення рівними частинами по 1606 грн. до 31 грудня 2015 року. На даний час відповідачем кошти не повернуті, на неодноразові звернення щодо погашення заборгованості, відповідач не реагує, тому звернувся з даним позовом до суду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 12 931,23 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, пояснив, що не зміг розрахуватися, оскільки має тяжкий фінансовий стан.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, ОСОБА_3 надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 9 683 грн. На підтвердження факту отримання коштів 10 липня 2015 року відповідачем було надано розписку, підписану їм власноручно, зі встановленням строку повернення позики до 31.12.2015 року рівними частинами по 1606 грн.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів.
Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.
Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.
У встановлений розписками строк, відповідач кошти не повернув, його борг перед позивачем складає 9 638 грн.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір позики вважається безпроцентним, якщо:
1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;
2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Таким чином, розмір процентів за користування позикою на момент предявлення позову складає 3 293,23 грн.
Всього, загальний розмір заборгованості за договором позики складає 9 638 + 3 293,23 = 12 931,23 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією № 21608498-1 від 15.02.2018 року, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти в сумі 12 931,23 грн. та 704,80 грн. судового збору, а всього 13 636,03 грн.
Керуючись ст.ст. 79-81, 83, 89, 263-265, 267 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1046-1048 ЦК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 12 931,23 грн. та 704,80 грн. судового збору, а всього 13 636,03 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

ГОЛОВУЮЧИЙ: