Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 723/1298/16-ц

провадження № 61-8466св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року у складі судді Яківчика І. В. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Карпусь С. А., Федорової Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Позов мотивовано тим, що згідно вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, внаслідок того, що 15 червня 2015 року, керуючи транспортним засобом, відповідач порушив Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України) та скоїв ДТП, внаслідок якої пасажир ОСОБА_3 отримала важкі тілесні ушкодження, які потягли за собою постійну втрату загальної працездатності більше ніж на 40%. Моральну шкоду у розмірі 270 000 грн позивач обґрунтувала неспроможністю виконувати професійні обов'язки, фізичними стражданнями, отриманням нею інвалідності 3-ої групи безстроково, що позбавило її надалі здійснювати належним чином сімейні, соціальні та трудові права.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази та встановивши обсяг страждань позивача, що проявилися у перенесенні фізичного болю та довготривалому лікуванні, характер немайнових втрат, що виразилися у постійній втраті загальної працездатності більше ніж на 40%, протипоказань до важкої фізичної праці і обмеження позивача в професійній роботі, суд дійшов висновку про доведеність вимог.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 вересня 2016 року апеляційну скаргу відхилено. Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, щомісцевий суд правильно дослідив та оцінив надані сторонами у справі докази, з урахуванням вимог розумності та справедливості ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалені у справі судові рішення, у якій просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині визначення розміру стягнутих з нього грошових коштів на відшкодування моральної шкоди з 40 000 грн до 5 034 грн.

01 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

У грудні 2016 року ОСОБА_3 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

23 березня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

14 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що позивач без переконливих мотивів пред'явив вимоги про стягнення з відповідача 270 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Суди першої та апеляційної інстанції не з'ясували усіх обставин справи для її правильного вирішення, не обґрунтували належним чином ухваленні у справі судові рішення та не надали оцінку запереченням відповідача на позов.

Заперечення на касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, наданих позивачем у справі, правильно вирішили спір по суті та дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди 40 000 грн.

Відповідач є працездатний, мав постійну оплачувану роботу, тому має можливість відшкодувати моральну шкоду у визначеному судом розмірі.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_4 без задоволення, а судових рішень - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ДТП, якою ОСОБА_3 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою постійну втрату загальної працездатності більше ніж на 40% .

Вказаним вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області також задоволено частково цивільний позов ОСОБА_3 та стягнуто на її користь з відповідача майнову шкоду у розмірі 3 333 грн з урахуванням попередньо сплачених ОСОБА_4 1 700 грн.

Згідно висновку експерта № 191 ОСОБА_3 з 15 червня 2015 року по 17 липня 2015 року проходила лікування у зв'язку з установленим діагнозом: закритий скалковий перелом тіла Х грудного хребця, закрита черепно-мозгова травма, ушкодження головного мозку легкого ступеня та нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили постійну втрату загальної працездатності більше ніж на 40%.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що в результаті злочинних дій відповідача позивачу було спричинено майнову шкоду і як наслідок моральну шкоду, яка полягає її фізичних стражданнях у зв'язку з постійними болями від отриманих травм та вимушених змінах у житті. Позивач протягом тривалого періоду часу перебувала у лікувальній установі. Суди також взяли до уваги постійну втрату позивачем загальної працездатності більше 40% і встановлену групу інвалідності, що зумовило для неї певні обмеження у здійсненні професійної діяльності внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, завданих з вини відповідача.

Суд першої інстанції надав оцінку доводам, викладеним відповідачем у запереченнях на позов, та зазначив, що такі не спростовують висновку про завдання позивачу моральної шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача.

З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, вимушених змін позивача у її життєвих і виробничих стосунках суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди, з яким погодився апеляційний суд.

Доводи касаційної скарги про недоведеність позовних вимог, необґрунтованість визначення розміру стягнутих грошових коштів зводяться до переоцінки доказів у справі та не впливають на законність судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, які ухвалено з урахуванням загальних засад цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України): справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, тому Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик