АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3923/16-ц 22-ц/774/1037/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 216/3923/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Дніпропетровська обласна організація Українського товариства мисливців і рибалок

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2018 року, яке постановлено суддею Онопченко Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 16 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дніпропетровської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що наказом № 01-к від 08 січня 2013 року його було прийнято на роботу на посаду єгеря Криворізької міжрайонної організації Дніпропетровської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі - Криворізька міжрайонна організація ДООУ товариства мисливців і рибалок), а також на посаду водія за сумісництвом.

Наказом № 17-к від 15 липня 2016 року його було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Про звільнення з роботи за власним бажанням йому стало відомо 16 липня 2016 року, коли голова Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 не допустив його до роботи. Трудова книжка була видана йому 27 липня 2016 року, а остаточний розрахунок з ним проведено 02 серпня 2016 року. Копія наказу про звільнення не надана йому до цього часу. Вважає своє звільнення з роботи незаконним, оскільки з заявою про звільнення за власним бажанням він до голови ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 не звертався. Він впевнений, що заява, на підставі якої його було звільнено, є підробкою і підробив її голова Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2, з яким у нього склалися неприязні відносини. У 2016 році його місячна заробітна плата складала 1 800 грн., однак надати йому довідку про розмір заробітної плати за травень і червень, тобто за два місяці, що передували звільненню, ОСОБА_2 відмовився. Незаконне звільнення з роботи завдало йому моральної шкоди, тому що викликало нервовий стрес, дуже сильні душевні переживання та моральні страждання.

В травні 2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги, та в обгрунтування позову зазначив, що заява про звільнення з роботи без дати, на підставі якої було видано наказ № 17-к від 15 липня 2016 року про його звільнення з роботи за власним бажанням, була написана ним на ім'я голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 під його тиском 06.07.2016 року. При цьому, піддавшись тиску та підписавши вказану заяву, він чітко усвідомлював, що ОСОБА_2 не є тією посадовою особою, яка має повноваження звільняти його з роботи, а отже звільнятися з роботи за власним бажанням він наміру не мав. Підписуючи вказану заяву, він, аби убезпечити себе від незаконного звільнення, навіть не поставив дату її підписання. Оскільки з головою Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 у нього склалися неприязні відносини, він впевнений, що той, маючи за мету будь-якою ціною звільнити його з роботи, не повідомив голову ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 про обставини написання ним зазначеної заяви, чим фактично ввів його в оману.

В жовтні 2017 року позивач подав до суду уточнений позов, в якому зазначив, що що він був звільнений відповідачем з роботи з істотним порушенням вимог ст. 38 КЗпП України, оскільки в заяві на звільнення, яка була написана ним 06 липня 2016 року і датована виконуючим обов'язки голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_4 12 липня 2016 року, не має відомостей про те, що він просить розірвати трудовий договір протягом трьох днів, чи протягом дев'яти днів, чи протягом будь-якого іншого строку. Він мав право протягом двох тижнів (у період з 06 липня 2016 року до 20 липня 2016 року) у будь-який момент відкликати написану й подану ним заяву про звільнення. У цьому випадку голова ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 не мав жодних підстав видавати наказ про звільнення його з роботи за власним бажанням. Останній не мав підстав видавати такий наказ і в тому випадку, коли б він, не відкликаючи написану ним заяву про звільнення, 21 липня 2016 року (через два тижня після її написання) вийшов на роботу. Однак, у порушення вимог ст. 38 КЗпП України, наказ про його звільнення з роботи був виданий ОСОБА_3 15 липня 2016 року, тобто через дев'ять днів після фактичного написання ним заяви про звільнення і через три дні після того, як виконуючий обов'язки голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_4 поставив на вказаній заяві дату - 12 липня 2016 року. Крім того, із написаною ним заявою про звільнення він до голови ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 не звертався, зазначена заява написана ним на ім'я голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 і під тиском останнього.

Позивач просив суд скасувати наказ відповідача № 17-к від 15 липня 2016 року про звільнення його з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, поновити його на роботі на посаді єгеря Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок, а також на посаді водія вказаної організації за сумісництвом, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 390 грн. 35 коп. і 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2018 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що в заяві на звільнення, яка була написана ним 06 липня 2016 року і датована виконуючим обов'язки голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_4 12 липня 2016 року, не має відомостей про те, що він просить розірвати трудовий договір протягом трьох днів, чи протягом дев'яти днів, чи протягом будь-якого іншого строку. Він мав право протягом двох тижнів (у період з 06 липня 2016 року до 20 липня 2016 року) у будь-який момент відкликати написану й подану ним заяву про звільнення. У цьому випадку голова ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 не мав жодних підстав видавати наказ про звільнення його з роботи за власним бажанням.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2018 року, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_6, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом відповідача № 01-к від 08 січня 2013 року позивача було прийнято на роботу на посаду єгеря Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок, а також на посаду водія за сумісництвом на 0,5 ставки (а.с.3-4).

Наказом відповідача № 17-к від 15 липня 2016 року, за підписом голови цієї організації ОСОБА_3, позивача було звільнено з роботи з 16 липня 2016 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та нараховано компенсацію за відпрацьований час. Підстава видачі наказу про звільнення: заява ОСОБА_1, погоджена головою Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 (а.с.24).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 06.07.2016 року звернувся з заявою до відповідача, в якій він просив звільнити його за власним бажанням, заява про звільнення написана на ім'я голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 та не містить дати її написання.

Таким чином позивач, скориставшись своїм правом, відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 КЗпП України, написанням заяви про звільнення виявив бажання розірвати трудовий договір з відповідачем, а обставин написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням під тиском ОСОБА_2 позивачем, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не доведено.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачу у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги позивача про те, що в заяві на звільнення, яка була написана ним 06 липня 2016 року і датована виконуючим обов'язки голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_4 12 липня 2016 року, не має відомостей про те, що він просить розірвати трудовий договір протягом трьох днів, чи протягом дев'яти днів, чи протягом будь-якого іншого строку. Він мав право протягом двох тижнів (у період з 06 липня 2016 року до 20 липня 2016 року) у будь-який момент відкликати написану й подану ним заяву про звільнення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Натомість, у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу з поважних причин, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Отже, сторони трудового договору мають право домовитися про будь-який строк звiльнення пiсля подання працiвником заяви про це в межах двотижневого строку.

Як вбачається із матеріалів справи, заява позивача про звільнення за власним бажання останній не містить посилання про звільнення його в певний строк, проте, оскільки керівництво відповідача, було обізнано про конфліктну ситуацію між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, відповідач пішов на зустріч позивачу та звільнив його до спливу двотижневого строку, не примушуючи відпрацьовувати цей час.

Посилання позивача на те, що його було позбавлено можливості відкликати заяву про звільнення спростовуються матеріалами справи, оскільки позивач не звертався з заявою про відкликання своєї заяви про звільнення.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що голова ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 не мав жодних підстав видавати наказ про звільнення його з роботи за власним бажанням.

Як вбачається із матеріалів справи, заява позивача про звільнення містить резолюції, зокрема виконуючого обов'язки голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_4: «звільнити згідно заяви з 12.07.2016» , голови Криворізької міжрайонної організації ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2: - «не заперечую проти звільнення за власним бажанням єгеря ОСОБА_1 з 16.07.2016р.» та відділу кадрів до наказу, звільнити з займаної посади за власним бажанням з 16.07.2016р. - 15.07.2016р., підпис голови ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 (а.с. 20).

Таким чином, заява позивача про звільнення із резолюціями як виконуючого обов'язки голови міжрайонної організації ОСОБА_4, так і голови міжрайонної організації ОСОБА_2, разом із службовою запискою останнього були скеровані для вирішення питання про звільнення до уповноваженої на прийняття такого рішення особи, а саме до голови ДООУ товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3, який своїм наказом задовільнив прохання позивача та звільнив його із займаної посади.

На думку колегії суддів, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: