Справа №295/4847/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Поліщук К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Богунського районного суду міста Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

20 квітня 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.01.2005 року. Від даного шлюбу народилося троє дітей, які на даний час є малолітніми. З відповідачем спільно не проживають з лютого 2018 року, оскільки він став зловживати спиртними напоями, не працює, сімю не забезпечує, вихованням дітей не займається. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з нею, та стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі половини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня предявлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач заперечив проти розірвання шлюбу, підтвердив, що разом не проживають з лютого 2018 р., хоче виправитись та просив надати термін для примирення.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 23.04.2018 р. позовна заява залишена без руху з наданням строку на усунення недоліків. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 14.05.2018 р. відкрито провадження у справі.

Розгляд справи за клопотанням відповідача відкладався для примирення подружжя.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст.55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, 22 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції згідно запису № 62 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Від даного шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Подружжя з лютого 2018 року разом не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, про інтереси сімї не піклується. У строк, наданий судом для примирення, сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження шлюбу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, суперечить інтересам позивача та їхніх дітей.

Крім того суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, тому позов у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

При вирішенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини (ст.155 СК України).

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд встановив, що троє малолітніх дітей подружжя проживають за адресою: вул Грушевського, 105а кв. 97 у м. Житомирі разом з матірю, яка виховує, утримує та піклується за них. Відповідач покинув сімю, проживає окремо за адресою АДРЕСА_1, вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, беручи до уваги вік дітей, їх прихильність до кожного з батьків, тривалість проживання з матірю, з максимально можливим урахуванням інтересів дітей, суд, керуючись ч.2 ст.161 СК України, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей з їх матірю.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей здійснюється судом з урахуванням обставин, встановлених ч.1 ст.182 СК України, та мінімального гарантованого розміру аліментів, необхідного та достатнього за забезпечення гармонійного розвитку дитини, передбаченого ч.2 цієї статті.

Відповідності до припису ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо способу та розміру утримання на трьох дітей, враховуючи місце проживання дітей з матірю, а також спільний обовязок батьків з утримання дітей до досягнення ними повноліття, суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі половини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст.141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 704,80 грн. плаченого ним судового збору та 704,80 грн. судового збору на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.24,55,56,105,110,112,179,180,181,182,183, 191 Сімейного кодексу України, ст.10,12,13,141,263,265,273,354,430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (актовий запис № 62) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвати.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матірю ОСОБА_1 за адресою: вул. Грушевського, 105 А кв.97 у місті Житомирі.

Стягувати з ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп) грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 30 жовтня 2018 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса проживання вул Грушевського, 105- а кв 97, місто Житомир, 10001);

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса проживання вул Болгарська, 11 кв 2, місто Житомир, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Суддя І.Г. Перекупка