Справа № 383/538/17
Номер провадження 2/383/26/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Замши О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Машкової О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 безпідставно отриманих коштів в розмірі 64000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.09.2012 року придбав у відповідача легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF69Y 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов рама) НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1. На підтвердження укладення між ними угоди про купівлю-продаж автомобіля відповідач склав розписку від 09.09.2012 року про отримання коштів та видав нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження автомобілем. Починаючи з 09.09.2012 року автомобіль перебуває у його фактичному володінні, та з цієї дати здійснював усі повноваження власника автомобіля, виконував ремонт та обслуговування автомобіля, однак не переоформив автомобіль на своє ім'я в органах державної автомобільної інспекції через ухилення відповідача від своїх зобов'язань стосовно перереєстрації транспортного засобу. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.07.2014 року йому відмовлено в задоволенні позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль.

Посилаючись на рішення суду від 07.07.2014 року, зазначає, що оскільки між сторонами ніяких договірних відносин не існує, тому відповідач отримав кошти без достатніх правових підстав та незаконно їх утримує, чим порушує права позивача, тому кошти в сумі 64000 грн. підлягають поверненню позивачу. Вказує, що про своє право вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів дізнався 30.09.2014 року, коли рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.07.2014 року набрало законної сили.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові, та просив їх задовольнити, додатково зазначивши, що придбаний автомобіль на даний час перебуває під арештом, тому він не має змоги зареєструвати його на своє ім'я. Відповідач не є власником автомобіля, продав його на підставі довіреності від власника і так же саме передав йому (позивачу) право керування та розпорядження автомобілем.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові, та просив їх задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що придбав вказаний автомобіль, який на своє ім'я не переоформив та керував ним на підставі довіреності, виданої власником транспортного засобу. Діючи за довіреністю, продав ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб та передав останньому усі документи на автомобіль. Неодноразово звертався до позивача з питання перереєстрації автомобіля, однак той відмовлявся, мотивуючи відсутністю коштів. На час продажу автомобіль не перебував під арештом, жодних обтяжень не було. На підтвердження цього були всі необхідні документи, в тому числі і експертний висновок щодо вартості, які на даний час втратили термін дії та були знищені. Також закінчився термін дії довіреності на право розпорядження автомобілем від його власника - ОСОБА_4 Просив відмовити в задоволенні позову через його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

За змістом копії розписки від 03.09.2012 року (оригінал оглянутий в судовому засіданні), ОСОБА_3 03.09.2012 року продав автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по генеральному дорученню 03.09.2012 року ОСОБА_1 за шістдесят чотири тисячі гривень. В момент продажу автомобіля арештів і штрафів не було (а.с.6).

Вказана розписка визнається сторонами.

Сторонами також визнається, що власником автомобіля на час його продажу був ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 розпоряджався автомобілем на підставі нотаріально посвідченої довіреності від власника автомобіля та передав право розпорядження автомобілем ОСОБА_1 на підставі довіреності. Письмових доказів щодо цих обставин до суду сторонами не надавалося, вони визнані та не оспорені, тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Як на підставу позову позивач посилався на те, що відповідач отримав від нього кошти за автомобіль без належних правових підстав, оскільки грошові кошти отримувалися відповідачем до укладення договору, однак в подальшому договір між сторонами укладений не був, а тому мають бути застосовані наслідки, встановлені законом (ст.1212 ЦК України) у вигляді виникнення обов'язку відповідача повернення йому безпідставно набутого майна (грошових коштів).

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені ч.2 ст.11 ЦК України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої і другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього статтею 11 ЦК України.

Зобов'язання повинно належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 року №6-88цс13, від 24.09.2014 року №6-122цс14, від 03.06.2015 року № 6-100 цс15.

Судом встановлено, що відповідач набув майно за існування правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме на підставі довіреності, на підставі якої мав право на відчуження майна, що не заперечувалось сторонами.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 на підставі виданої власником автомобіля довіреності існували договірні правовідносини - договір доручення з продажу автомобіля, який останнім виконаний 03.09.2012 року шляхом продажу автомобіля ОСОБА_1

Оскільки у встановленому законом порядку зазначені правочини визнані недійсними не були і виконані сторонами, то існування між ними зобов'язальних відносин, які виникли з правочинів, унеможливлює застосування до цих правовідносин норми статті 1212 ЦК України, а відтак, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 202, 205, 207, 509, 1212 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_4;

- відповідач: ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 28.02.2018 року.

Суддя О.В. Замша