Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/647/17-ц
Провадження № 2/499/10/18
У Х В А Л А

Іменем України

"05" березня 2018 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 помер.

З метою перевірки даної інформації за клопотанням представника позивача судом було витребувано відомості з Єдиного реєстру актів цивільного стану про смерть та згідно витягу було встановлено, що дійсно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 20 жовтня 2015 року, актовий запис про смерть №10896 від 22.10.2015 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 міського управління юстиції.

За клопотанням представника позивача судом було витребувано з нотаріальної контори копію спадкової справи на ОСОБА_1 з метою встановлення інформації, щодо факту видачі свідоцтва про спадщину, осіб, які подали заяву про прийняття спадщини та які вже прийняли спадщину, наявне спадкове майно та його вартість, тощо.

Відповідно Інформаційної довідки зв спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) вбачається, що інформація відсутня та державним нотаріусом зазначено, що спадкова справа на ОСОБА_1 не заводилася.

Згідно ст. 55 ЦПК України в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника, доказом якого у разі смерті громадянина, є документ про право на спадкування. Матеріальне правонаступництво тісно пов'язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб'єктивного права або обов'язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві.

Таким чином, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців).

Як встановлено в ході судового розгляду та з досліджених доказів, після смерті ОСОБА_1, померлого 20 жовтня 2015 року спадкова справа не заводилась, а тому не відбулося заміни ОСОБА_1 в матеріальному правовідношенні, а відтак, і не відбулося її заміни і процесуально.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

По справі, яка розглядається, правовідносини допускають правонаступництво, однак не існує норми, яка б регулювала питання процесуального закінчення розгляду справи у випадку, коли правовідносини допускають правонаступництво, однак правонаступники відсутні.

Згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 10 ст. 10 ЦПК України заборонена відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18.12.2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Проаналізувавши вказані норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що можливо застосувати аналогію закону.

Аналогія закону має місце, якщо: відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання; ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права; вирішення спору, що виник, не можливе, виходячи із засад і змісту законодавства; є закон, який регулює схожі відносини і може бути застосований до цих відносин.

Аналогія закону це юридична оцінка діяння, не передбаченого законом, за тією нормою, під деякі ознаки якої дане діяння підпадає.

Оскільки правовідносини, які не допускають правонаступництво, тісно пов'язані із особою, тому не може відбутися процесуального правонаступництво, і в разі смерті такої особи закривається провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

У випадку, коли правовідносини допускають правонаступництво, однак відсутні правонаступники, також не може відбутися процесуальне правонаступництво, тому в і цьому випадку провадження у справі повинно бути закрито .

Виходячи з вищевикладеного, суд застосовує аналогію закону відповідно до ст. 10 ЦПК України і вважає можливим закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.7 ч.1ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного керуючись п.7 ч.1 ст.255 ЦК України провадження по справі необхідно закрити.

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3