Справа № 201/7287/17
Провадження № 2/175/16/18
20 лютого 2018 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Новік Л.М.,
за участю секретаря Мельника Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди,-
Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків та моральної шкоди, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 30.10.2013 року він та ОСОБА_2 уклали між собою угоду у письмовій формі (Розписку) про те, що ОСОБА_2 має намір продати йому земельну ділянку, яка знаходитеся за адресою: м. Дніпро, с/т Шафран, діл. 4. Також в угоді зазначено, що ОСОБА_2 взяла у нього завдаток в сумі 16 000, 00 (шістнадцять тисяч грн.) у рахунок розрахунку за купівлю вищезазначеної земельної ділянки. ОСОБА_2 отримала зазначену земельну ділянку у спадок від свого померлого чоловіка. Оскільки у неї не було потрібних документів для вчинення правочину, а саме кадастрового номеру, вони домовились та зазначили в угоді, що ОСОБА_2 буде робити відповідні документи для вчинення правочину, він почне будівельні роботи на об'єкті незавершеного будівництва для подальшого постійного проживання сім'єю. ОСОБА_2 знала, що у нього є малолітня дитина і він буде робити поточний капітальний ремонт. На той момент його доньці було 6 років, була вже осінь і йому було вкрай необхідно зробити туалет, ванну та опалення. І взагалі він вирішив потроху добудовувати об'єкт незавершеного будівництва. ОСОБА_2 знала про те, що він хоче купити її земельну та будувати будинок для подальшого постійного проживання сім'єю. Тому в угоді зазначили, що ОСОБА_2 проти будівельних робіт не заперечує. Він допомагав їй особисто робити документи на землю. З червня 2014 року він неодноразово зв'язувався з ОСОБА_2, щоб з'ясувати питання по отриманню кадастрового номера, на що вона йому відповідала, що у неї ще не було часу його отримати. Коли вони укладали угоду 30.10.2013 року курс долару був 7,99 грн. за 1 дол. США, а в червні 2014 року курс вже був 11,77 грн. за 1 дол. США. Відповідачка запевняла його, що вони будуть розраховуватись по тому курсу, коли вони встановлювали вартість земельної ділянки, а саме 30.10.2013 року. У листопаді 2014 року подзвонила йому ОСОБА_2 повідомила, що кадастровий номер ще не готовий. Через два дні ОСОБА_2 приїхала без попередження зі сторонніми людьми, подивилась на будинок, який він своїми силами і за свої кошти зробив житловим будинком і заявила йому, що вона поверне завдаток в сумі 16 000, 00 грн. і земельну ділянку продавати не буде мовляв тепер вона коштує більше. Саме у листопаді 2014 року він дізнався про порушення свого права. Гроші він не взяв і сказав їй, що якщо вона хоче продавати дорожче цю земельну ділянку за рахунок його коштів, його часу та його сил, вже з будинком в якому є можливість проживати постійно, треба йому повернути завдаток у двійному розмірі і відшкодувати всі кошти (збитки) у вигляді понесених витрат на будівництво будинку та всі кошти, які він сплатив в кооператив в якому знаходиться оспорювана земельна ділянка.
Після того, як ОСОБА_2 поїхала і він деякий час не мав можливості з нею зв'язатись. Коли вона вийшла на зв'язок (десь вже в лютому 2015 року), вона сказала, що зробила заповіт на свого онука і розмовляти з ним не хоче. Наступного дня йому зателефонувала жінка і сказала, що вона колишня невістка ОСОБА_2 сказала, що ОСОБА_2 видала їй довіреність і вона згодна залагодити конфлікт і виплатити по усім чекам усі затрати. Він зустрівся з нею, переглянув довіреність, вона переписала усі чеки та усі затрати, подивилась усі роботи по будинку та на подвірї і навіть погодилась повернути завдаток у подвійному розмірі. Але вона попросила час на те, щоб продати своє нерухоме майно. Ішов час його дружина дуже хвилювалась, що так склались обставини. Вона дуже хвилювалась за їхню маленьку доньку, що 03.06.2015 року на передодні свого дня народження потрапляє до лікарні з діагнозом (Ретикулярный абсцедирующий лимфаденіт), що є наслідком стресу. В її день народження її прооперували. Вони усі дуже тяжко пережили цей момент їхнього життя. Доки був реабілітаційний період, а він був довгим і важким вони інколи, десь раз в два-три місяці зв'язувались з колишньою невісткою ОСОБА_2, яка їм говорила, що ось-ось продасть нерухоме майно і віддасть їй гроші. Вона здалась порядною людиною, тому він чекав. Тим паче він зі своєю сім'єю став заручником ситуації, яка у них склалась. З липня 2016 року ні ОСОБА_2, а ні її колишня невістка не роблять ніяких кроків на зустріч, гроші не повертають та правочин не укладають. Він дуже хвилюється, що вони за його спиною укладуть правочин і він зі своєю сімєю залишиться просто неба. Отже, якщо ОСОБА_2 порушила свої зобов'язання, і які власноруч писала в угоді, якщо вона не захотіла продавати йому земельну ділянку, якщо ОСОБА_2 за рахунок його власних коштів, часу, його праці, а головніше за рахунок здоров'я його дружини хоче користуватись будинком, який він зробив придатним для постійного проживання своєї родини, вона зобов'язана відшкодувати йому всі спричинені збитки матеріальні та моральні.
До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Земельна ділянка площею 0,0640 га в межах згідно з планом для ведення садівництва, розташованої на території: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, садове товариство «Шафран», ділянка №4 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2015 року, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32080683.
Договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами укладений не був.
Відповідно до ст.ст.626, 635, 657 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Із системного аналізу положень ЦК України можна дійти висновку про те, що правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Згідно ст.ст.610-612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Як стверджував ОСОБА_1, після укладення договору від 30.10.2013 р., він зі згоди власника земельної ділянки почав проводити будівельні роботи на обєкті незавершеного будівництва для подальшого постійного проживання сімєю, а саме зробив туалет, ванну, опалення, капітальний ремонт у будинку. На придбання будівельних матеріалів та проведення відповідних робіт позивач витратив 226 224, 39 грн., про що надав копії чеків та накладних, акти виконаних робіт.
Відповідач від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки відмовилася, також відмовилася від відшкодування витрат понесених відповідачем на капітальний ремонт на обєкті незавершеного будівництва, що знаходиться на спірній земельній ділянці.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачці грошова сума в розмірі 16 000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року.
З огляду на зазначене та положення ст. ст. 546, 548 ЦК України, завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання. Оскільки предметом попереднього договору є зобов'язання сторін у майбутньому укласти основний договір, то укладення такого договору не тягне за собою виникнення основного зобов'язання, виконання якого може бути забезпечено у відповідності до положень глави 49 ЦК України.
Що стосується вимог позивача про стягнення збитків, що полягають у вартості будівельних матеріалів та ремонтних робіт у розмірі 226 224,39 грн. суд вважає їх обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в силу ст.22 ЦК України, є витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ст.ст.1212-1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).
Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобовязаннях (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання. Якщо ж зобовязання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604-607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобовязання). Набуття однією зі сторін зобовязання за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або відсутня взагалі. Вказаний правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 02 жовтня 2013 року у справі №6-88цс13.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач надала свою згоду на здійснення позивачем на її земельній ділянці будівельних робіт, вартість яких склала 226 224,39 грн., тому суд вважає, що позивачем надано належні докази щодо сплати зазначеної суми, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки витрат на будівельні матеріали та вартості робіт по проведенню ремонту підлягають задоволенню.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст.23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Крім того, відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за необхідне стягнути витрати по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача у розмірі 2622,24 грн.
Керуючись ст.ст.22, 23, 570, 571, 610-612, 626, 635, 657, 1167, 1212-1214 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,141,259,265,268, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Л.М. Новік