Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-1953/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

13 лютого 2018 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ним своїх зобовязань за виконавчим листом №2-1953/2011 від 21 червня 2011 року.

Крім того, вказує, що за наданий термін для самостійого виконання рішення суду, воно боржником не виконане. Станом на 26 січня 2018 року боржник виклики та вимоги державного виконавця ігнорує, а також не здійснює будь-яких дій щодо погашення боргу за виконавчими документами. Також, при неодноразовому виході за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що боржник за вищезазначеною адресою фактично не проживає.

В судове засідання представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи без участі державного виконавця.

Крім того, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 розглянуте без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Враховуючи думку головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1, дослідивши матеріали подання державного виконавця та матеріали цивільної справи № 2-1953/11 і докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження №30047080 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1953/2011 від 21 червня 2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції у розмірі 3996205 грн. 29 коп.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29 листопада 2011 року у справі № 10/5026/2631/2011 ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито процедуру його ліквідації. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 квітня 2013 року у справі № 10/5026/253/2011 скасовано всі арешти, які накладалися на майно ФОП ОСОБА_2

В наданий для самостійного виконання термін, боржником ОСОБА_2 зобовязання не виконане. Виконавче провадження перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 22 листопада 2011 року. Станом на 26 січня 2018 року рішення суду не виконане. Боржник на вимоги державного виконавця щодо виконання рішень суду не реагує та ухиляється від його виконання.

Державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за адресою місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1, проте, було встановлено, що боржник за вищезазначеною адресою не проживає. Його фактичне місце проживання встановити не виявилося можливим. Боржником жодних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, не виконано.

На запити державного виконавця від 27 грудня 2017 року Державною фіскальною службою України та Пенсійним фондом України надано відповіді, з яких вбачається, що інформація щодо ОСОБА_2 стосовно його сум доходу та сум утриманого з них податку, номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України, а також щодо отримання пенсії і про останнє місце роботи, - відсутня.

Крім того, ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 липня 2017 року ліквідовано ФОП ОСОБА_2, як юридичну особу-банкрута. До складу ліквідаційної маси банкрута ФОП ОСОБА_2 включено все майно, на яке можливо було б звернути стягнення в межах виконавчого провадження. Іншого майна, на яке, згідно Закону України «Про виконавче провадження» можливо звернути стягнення, державним виконавцем не виявлено.

Також, в матеріалах подання державного виконавця наявна довідка Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 24 січня 2018 року № 0.184-4399/0/15-18 з витягом про наявну інформацію у базі даних щодо перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_2, з якої вбачається, що він перетинав Державний Кордон України.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України в ред. ЗУ від 03 жовтня 2017 року та Закону України «Про виконавче провадження» в ред. від 02 червня 2016 року), ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та зясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Статтею33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду: накладено арешт на майно боржника, здійснюється перевірка майнового стану боржника, проте, вимоги державного виконавця щодо термінового виконання рішення суду проігноровані, сума боргу залишається несплаченою.

Виконавчий лист № 2-1953/2011 про стягнення з боржника на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції заборгованості у розмірі 3996205 грн. 29 коп., видано 21 червня 2011 року. Утім будь-яких дій на погашення кредитної заборгованості боржник не здійснював.

Таким чином, суд вважає, що таке тривале невиконання рішення суду, при наявності можливості здійснювати погашення заборгованості, свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання судових рішень.

Будучи обізнаним про існуючу заборгованість, боржник не зявляється на виклики до державного виконавця для дачі пояснень. Не сприяє та не вживає заходів, направлених на виконання рішень судів (відчуження майна з метою сплати боргу, відрахування певної частини доходу від здійснення діяльності тощо).

Як вбачається, невиконання боржником рішення суду не зумовлено обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, неможливості бути працевлаштованим, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Тобто обставини, які склалися, свідчать, що боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником, з метою належного виконання зобовязання, заходів, визначається судом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, боржником не подано доказів того, що з часу відкриття виконавчого провадження ним вживаються дії, обєктивно спрямовані на погашення боргу перед стягувачем, та які б були співмірні борговим зобовязанням.

Згідно з ч. 1 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними статтею 441 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, суд вважає, що дії державного виконавця спрямовані на реальне та своєчасне виконання рішення суду, а тому, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, підлягає до задоволення. При цьому, виконання даної ухвали слід покласти на відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про державну прикордонну службу України», ст.ст. 2, 4, 131, 247, 258, 260, 261, 353, 441, 446 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України гр-на України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП 248510919, місце реєстрації: АДРЕСА_2) без вилучення паспортного документа, до виконання зобовязань за виконавчим документом: виконавчий лист № 2-1953/2011 від 21.06.2011 року.

Копію ухвали направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Виконання даної ухвали покласти на відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвала буде складено 01 березня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_4