Справа № 640/4671/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Шмадченко С.І.,
за участю секретаря Черниш О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС» про захист прав споживачів,
Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просить зобовязати КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» переоформити особовий рахунок для сплати комунальних послуг по належній їй квартирі та видати довідку про склад осіб зареєстрованих у належній позивачеві квартирі. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири № 87 в багатоквартирному житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Світла, 8, після придбання квартири вона звернулась до відповідача із письмовою заявою про переоформлення особового рахунку для сплати комунальних послуг, а також із заявою про надання їй довідки про склад осіб, що зареєстровані у квартирі, однак КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» відмовило їй у переоформленні особового рахунку та наданні відповідної довідки до остаточного погашення заборгованості з оплати комунальних послуг попереднього власника квартири у розмірі 7 124,98 гривень.
Позивач просив суд розглянути справу у порядку спрощеного судового провадження без його участі.
Відповідач направив через канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та просив направити судове рішення на його адресу.
Вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.05.2017 р. є власником квартири № 87 в багатоквартирному житловому будинку по вул. Світлій, 8 у м. Харкові (а/с. 5-6).
Вказаний житловий будинок знаходиться на балансі КП «ЖИЛКОМСЕРВІС».
07 березня 2018 року позивач звернулась із письмовою заявою до КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» із про переоформлення особового рахунку для оплати комунальних послуг по належній їй квартирі, а також про надання довідки про осіб, зареєстрованих у належній їй квартирі (довідка про склад сімї). До заяви нею було надано копію правовстановлюючих документів на квартиру, копію технічного паспорту на квартиру, копію паспорту громадянина України та копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків (а/с. 8).
Листом КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» № 5325/2/0705 від 16.03.2018 р., відповідачем було повідомлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у переоформленні особового рахунку з оплати комунальних послуг та наданні витребуваної довідки з підстав наявності заборгованості з оплати комунальних послуг попереднього власника квартири у розмірі 7124,98 гривень та повідомлялось, що після сплати вказаної заборгованості КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» буде переоформлено особовий рахунок (а/с.11).
В той же час, такі дії КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» не відповідають вимогам діючого законодавства і порушують права та інтереси позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.
Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Разом з тим ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на України складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6,627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.
Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Форма та зміст (умови) типового договору затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».
З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Але, між тим, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» іншими актами цивільного законодавства не заборонено укладати договір на надання житлово-комунальних послуг у формі публічного договору.
Судом встановлено, що рішенням 4 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 26.07.2006 року № 69/06 було створено КП «ЖИЛКОМСЕРВІС». Підприємство створене з метою здійснення функцій утримання на балансі, переданих йому за договором власником житлових будинків, споруд та іншого майна. Одним із предметів діяльності підприємства є укладення договорів на обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконанням умов договорів. Відповідно до чинного законодавства, рішення органів місцевого самоврядування, КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» надає послуги по забезпеченню обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів шляхом укладення відповідних договорів з виконавцями послуг та контролю за якістю послуг і виконанням умов договорів.
Пунктом 1 рішення Харківської міської ради від 20.12.2006 р. № НОМЕР_1 «Жилкомсервіс» визначено виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків.
28 листопада 2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Слобода» був опублікований договір про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова, укладений між КП «Жилкомсервіс» (виконавцем) та власниками (наймачами, й орендарями) квартири, інших житлових та/або нежитлових приміщень (споживачами), пунктом 1 якого встановлено, що предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. У такий спосіб, тобто шляхом офіційного опублікування у вищезазначеному спецвипуску з кожним споживачем м. Харкова було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг. Цей договір,відповідно до ст. 633 ЦК України є публічним договором.
Системний аналіз вказаних норм діючого законодавства та положень відповідного договору про надання житлово-комунальних послуг, зокрема п. 23 вказаного договору, відповідно до якого у разі переходу права власності (користування) на квартиру, інші житлові та/або нежитлові приміщення до іншої особи договір є розірваний, приймаючи до уваги той факт, що позивач з письмовою заявою про розірвання договору або необхідністю його перегляду в установлений строк не звертався, суд приходить до висновку про те, що з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири 26.05.2017 р. договір КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» із попереднім власником квартири був розірваний, а з новим власником квартири ОСОБА_1 був укладений новий договір про надання послуг на тих самих умовах.
В той же час, відповідач необґрунтовано відмовляє позивачеві у переоформленні особового рахунку для сплати комунальних послуг, ставлячи таке переоформлення у залежність від погашення нею заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг попереднього власника квартири. Суд погоджується із доводами ОСОБА_1 про те, що вона не має жодного відношення до вказаної заборгованості та у неї відповідно відсутній обовязок її сплачувати, оскільки така заборгованість виникла до моменту оформлення нею права власності на квартиру.
Судом також встановлено, що відповідно до абз. 2 п. 1.1 рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 225 від 22.04.2015 «Про визначення органів, що надають відомості про склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб» уповноваженою установою, підприємством (організацією) з надання відомостей про склад зареєстрованих осіб, які проживають у житлових приміщеннях у багатоквартирних будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова є Комунальне підприємство «ЖИЛКОМСЕРВІС».
Таким чином, вищевказаним рішенням визначено обовязок КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» надавати послуги із видачі довідки про склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб щодо багатоквартирних житлових будинків комунальної власності, до яких відносить багатоквартирний житловий будинок по вул. Світлій, 8 у м. Харкові, в якому знаходиться належна позивачеві квартира.
Відповідно до пп. 1 п. 15 Договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, виконавець зобовязаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством.
Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування.
З огляду на це, суд погоджується із доводами позивача про те, що КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» необґрунтовано відмовляє їй у видачі довідки про склад зареєстрованих у належному їй житловому приміщенні осіб, та вважає, що є підстави для судового захисту вказаного права позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 263, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС» про захист прав споживача - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя