Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Леміш О.М ., за участю секретаря Химинець О.Я ., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1В звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2М про збільшення розміру аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.12.2005р. з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно починаючи з 14.11.2005р. і до досягнення дітьми повноліття.

Впродовж усіх цих років ОСОБА_2 незважаючи на мізерну суму сплачував аліменти не систематично. Крім того, ОСОБА_2 проживає за сотні кілометрів від них з дітьми, а тому жодної участі у вихованні дітей не приймає, він не цікавиться життям дітей, їх інтересами та досягненнями. Весь тягар виховання дітей впродовж усіх цих років лежить тільки на позивачці.

Позивачка офіційно працевлаштована, однак, отримує мінімальний розмір заробітної плати. Діти ростуть їх погреби на їх утримання щораз збільшуються.

Враховуючи вищенаведене, просить збільшити розмір аліментів, що стягується із ОСОБА_2М з 250 грн. до 1800 грн., тобто по 900 грн., щомісячно на кожну дитину з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття їх дітей .

Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На адресу суду надійшла заява, про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.12.2005р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1В аліменти на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно починаючи з 14.11.2005р. і до досягнення дітьми повноліття.

Разом з тим, ОСОБА_2 сплачував аліменти не систематично. Крім того, ОСОБА_2М жодної участі у вихованні дітей не приймає, він не цікавиться життям дітей, їх інтересами та досягненнями.

До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості по аліментам виданого Ужгородським РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області. З даного документа вбачається, що з відповідача по справі щомісячно стягуються аліменти по 250 грн. , тобто по 125 грн. 00 коп. на кожну дитину , заборгованість станом на вересень 2017 року становить 16550,00 грн.

Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.12.2005 року, що має сплачувати відповідач є недостатнім для утримання та виховання дітей, забезпечення нормального розвитку синів , їх лікування та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ч. 2, 5 ст. 150; ч. 2 ст. 157; ч. 2 ст. 164, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.12.2005 року по справі № 2п- 8625/2005 за позовом ОСОБА_1В до ОСОБА_2М про збільшення розміру аліментів , утримуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утриманнясинів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 250 грн. (по 125 грн.00 коп. на кожну дитину) щомісячно з 14.11.2005 року і до їх повноліття , встановивши їх в розмірі 1800 гривень (по 900 грн. 00 коп. на кожну дитину) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист виданий на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2006 року по справі № 2п-8625/05 за позовом ОСОБА_1В до ОСОБА_2М про збільшення розміру аліментів - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7М