Єдиний унікальний номер 227/2003/18 Номер провадження 22-ц/4804/36/18
Єдиний унікальний номер 227/2003/18
Номер провадження 22-ц/4804/36/18
Головуючий у 1 інстанції Хоменко Д.Е.
Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Краснощокової Н.С.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №227/2003/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське»

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2018 року, ухвалене в місті Добропілля Донецької області,

встановив:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що з лютого 2001 року працював на вугільних підприємствах на різних посадах з повним робочим днем в шахті у шкідливих та небезпечних умовах праці. Останнє місце роботи ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» дільниця з видобутку вугілля №1, на посаді гірника очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. 22 січня 2018 року о 15 годині 05 хвилин під час виконання своїх трудових обов'язків у шахті трапився нещасний випадок у вигляді вибуху, в результаті якого позивач отримав наступні тілесні ушкодження: опік полум'ям вибуху 1-11А-11В ст. обличчя, шиї, тулуба, обох рук S=50% пл.т., тяжкий опіковий шок, термоінгаляційна травма, опік дихальних шляхів - 1 ст., отруєння чадним газом. За результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку були складені акт форми Н-5 від 07 травня 2018 року та акт форми Н-1 №21 від 07 травня 2018 року. Висновком МСЕК від 21 травня 2018 року йому встановлена третя група інвалідності з втратою професійної працездатності за трудовим каліцтвом у розмірі 55% з черговим переоглядом через один рік. За таких обставин стан його здоров'я значно погіршився, йому спричинено моральну шкоду, на відшкодування якої просив стягнути 50000 гривень.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2018 року позов задоволено: стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 50000 гривень, в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Не погодившись з таким рішенням, ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при винесенні рішення не застосував норму ст. 23 ЦК України, стягнута сума моральної шкоди є занадто завищеною. В своєму позові позивач просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень. Судом першої інстанції на користь позивача стягнуто 50000 гривень, але при цьому не враховано, що відповідач раніше на підставі укладеного з позивачем договору добровільно відшкодував позивачу моральну шкоду у розмірі 25000 гривень, що підтверджується копією договору, відомістю нарахування коштів та платіжними дорученнями (про сплату сум компенсації моральної шкоди та сум ПДФО та військового збору). Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, бо суму моральної шкоди, яку спричинено позивачу, сам позивач визначив у розмірі 50000 гривень. З урахуванням добровільно сплаченої суми стягнута сума з урахуванням критеріїв розумності та справедливості могла бути визначена у розмірі не більше 12-25 тисяч гривень.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду позивачем не подано.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що з 27 лютого 2012 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». 17 травня 2018 року позивача було звільнено на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27 червня 1997 року, запис № 16-19.

Під час виконання трудових обов'язків, 22 січня 2018 року, з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав опік полум'ям вибуху 1-11 А-11В ст. обличчя, шиї, тулуба, обох рук S=50% пл.т., тяжкий опіковий шок, термоінгаляційна травма, опік дихальних шляхів - 1 ст., отруєння чадним газом. За результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку було складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 22 січня 2018 року о 15 годині 05 хвилин форми Н-5 від 07 травня 2018 року та акт № 21 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 07 травня 2018 року.

Згідно копії довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 067543 від 21 травня 2018 року, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 55% з 17 травня 2018 року по 01 червня 2019 року - первинно.

З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 050739 від 21 травня 2018 року, вбачається що ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 17 травня 2018 року у зв'язку із трудовим каліцтвом, інвалідність встановлена на строк до 01 червня 2019 року.

Також, до матеріалів справи долучено: копію виписки із історії хвороби ОСОБА_1 № 685 від 21 лютого 2018 року, копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 1588 від 15 березня 2018 року, № 1839 від 12 квітня 2018 року. в яких зазначено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення) хворого.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту її заподіяння, надані позивачем докази повною мірою вказують, що отримання втрати працездатності та інвалідності відбулось при виконанні трудових обов'язків у шкідливих умовах, що призвело до фізичних та моральних страждань, розмір моральної шкоди визначений з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

На підставі ст.173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків відшкодовується у встановленому законом порядку.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров'ю завдана при виконанні позивачем трудових обов'язків, про що свідчить медичний висновок про наявність трудового каліцтва, акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку (аварії).

Доводи відповідача про відшкодування позивачу моральної шкоди, на підставі укладеного договору добровільної компенсації моральної шкоди (а.с.92), у розмірі 25 000 гривень, не є підставою для відмови у задоволенні позову, як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки зі змісту зазначеного договору вбачається, що остаточна сума відшкодування моральної шкоди позивачу буде визначена останнім та пред'явлена до підприємства в залежності від ступеня втрати працездатності.

Визначення судом моральної шкоди в розмірі 50000 гривень відповідає встановленим обставинам справи, переживанням, які відчуває потерпілий у зв'язку з ушкодженням здоров'я, з врахуванням ступеню втрати працездатності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, розмір відшкодування визначений судом на підставі наявних у справі доказів, та відповідає принципам розумності та справедливості, з огляду на що, доводи апеляційної скарги відповідача не знаходять підтвердження, позивач не навів жодного аргументу чи доказу здатного переконати апеляційний суд дійти іншого висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Донецький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст постанови складений 05 грудня 2018 року.

Головуючий