Справа № 477/2543/17
Провадження № 2/477/219/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Боровик Л.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2017 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, на житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, а також на земельну ділянку площею 8,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який фактично прийняв спадщину, але не оформив у зв'язку зі смертю, після смерті своєї матері - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, яка прийняла спадщину, але не оформила у зв'язку зі смертю після смерті свого батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його бабуся - ОСОБА_7, після смерті якої спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_6.

Спадщина складалась із земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Грейгівською сільською Радою Жовтневого району Миколаївської області 22 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 546; грошового внеску з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні у філії Жовтневого відділення Ощадного банку України в Миколаївській області № 6047/09 на рахунку НОМЕР_2; земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого Жовтневою райдержадміністрацією Миколаївської області 27.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01.10.1997 року за № 2771. Це факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАВ № 656045, виданим державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Бердніковою А.Ю. 03 квітня 2003 року.

В свою чергу, він після прийняття спадщини Державні акти на земельну ділянку та земельну частку (пай) не отримав.

Після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 залишилась спадкова маса, яка складалась з житлового будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 8.40 га, що розташована в межах території Грейгівської сільської ради, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, який виданий на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 18.10.2002 року № 659- Р, а також майна, що останній успадкував після смерті дружини - ОСОБА_7

Оскільки зі спадкодавцем на день смерті була зареєстрована та проживала його донька - ОСОБА_5, тому остання фактично прийняла спадщину після його смерті. Вона оформила спадщину частково, а саме на: земельну ділянку площею 8.40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, а також грошових внесків.

Після її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцями першої черги є діти - позивач та його брат ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Останній на день смерті був зареєстрований та проживав із ОСОБА_5, та є таким, що фактично прийняв після неї спадщину, в свою чергу до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Ні дружини, ні дітей не мав.

Звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до Вітовської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, позивачу було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім'я спадкодавця. Вказує, що нині захист його прав можливий лише шляхом визнання за ним - позивачем права власності на вищевказане спадкове майно.

Представник позивача в суді позов підтримав у повному обсязі та проив про задоволення позовних вимог свого довірителя, просив визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно.

Відповідач - Грейгівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог, та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7 (а.с.9).

Після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді: земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 546; грошового внеску з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні у філії Жовтневого відділення Ощадного банку України в Миколаївській області № 6047/09 на рахунку НОМЕР_2; земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 27.10.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01.10.1997 року за № 2771. Факт належності померлій земельної частки (паю) також підтверджується листом відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області № 0-14.15-0.3-22285/2-15 від 27.05.2015 року (а.с. 29).

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України (прийнятого у 1990 році), який був чинний на момент смерті ОСОБА_7, документом, який підтверджує право власності на земельну ділянку є державний акт про право власності на земельну ділянку.

В свою чергу, за життя спадкодавець не встигла отримати Державний акт на земельну частку (пай) та зареєструвати право власності в установленому законом порядку.

В той же час, суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_7 набула права на земельну часку (пай), однак належно свого права власності на неї не встигла оформити.

Як вбачається зі спадкової справи№ 93/2003 року, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 до нотаріуса звернувся її чоловік - ОСОБА_6. Останній прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на вище вказане спадкове майно за законом (а.с. 14). Однак, так не встигнув отримати правовстановлюючі документи на це майно на своє ім'я.

В той же час, відповідно до ч 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття спадщини ОСОБА_6 квітень 2003 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на квітень 2003 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В свою чергу спадкодавець ОСОБА_6 після оформлення спадщини у вигляді вищевказаної земельної ділянки та земельної частки (пай) не зареєстрував своє право власності відповідно до чинного на той час законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, актовий запис про смерть № 15, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 9).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді майна, успадкованого після смерті ОСОБА_7 та земельної ділянки площею 8.40 га, що розташована в межах території Грейгівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, який виданий на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 18.10.2002 року № 659- Р (а.с. 17).

Крім цього, виконкому Грейгівської сільської ради народних депутатів було прийнято рішення № 3 від 04.03.1993 року «Про оформлення права власності на житлові будинки та реєстрацію правовстановлюючих документів в виконкомі сільської ради», який ОСОБА_6 було надано право на оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Однак, він правовстановлюючій документ на вказаний житловий будинок не встиг оформити (а.с. 18).

Відповідно до довідки виконкому Грейгівської сільської ради від 26.10.2016 року № 2035 спадкодавець був зареєстрований та мешкав за вищевказаною адресою (а.с. 25).

Як вбачається з довідки КП ММБТІ від 14.05.2016 року № 1-1444 право власності на зазначений житловий будинок станом на 28.12.2012 року не зареєстровано (а.с. 24).

В той же час, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу.

Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року реєстрація права власності на жилий будинок підтверджувалась саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття ОСОБА_6 вказаного домоволодіння, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

За такого суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_6 набув права власності на це нерухоме майно (домоволодіння), однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформив.

Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності ОСОБА_6 на житловий будинок із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджало оформленню спадкових прав ОСОБА_5 як наступному спадкоємцю.

На день смерті разом із ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала його донька - ОСОБА_9 (а.с. 26), яка фактично приняла спадщину.

Дослідивши спадкову справу № 456/2004, судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулась його донька - ОСОБА_5, але отримала свідоцтво право тільки на частину спадщини, а саме: земельну ділянку площею 8,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на земельну частку (пай) 6,89 умовних кадастрових гектарах та грошові внески (а.с. 15-16).

В свою чергу, відповідно до відомостей відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 07.04.2016 року державний акт про право власності на земельну ділянку площею 8,40 га, що розташована в межах Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я ОСОБА_5 не видавався (а.с. 30).

Відповідно до ч 6 ст. 126 Земельного кодексу України при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

В той же час, згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття спадщини ОСОБА_9 грудень 2004 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В свою чергу спадкодавець ОСОБА_9 після оформлення спадщини набула право власності на спірну земельну ділянку та земельну частку (пай), але не зареєструвала своє право відповідно до чинного законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с. 10).

Спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач та його брат - ОСОБА_4.

Факт родинних відносин із померлою та її дітьми, підтверджується свідоцтвом по народження - ОСОБА_11 серії НОМЕР_8 (а.с. 22), ОСОБА_12, свідоцтво народження серії НОМЕР_9 (а.с. 23), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 27.02.2015 року (а.с. 21), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 27.02.2015 року (а.с. 20), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_10 (а.с. 23).

В той же час, її сина - ОСОБА_4, фактично прийняв спадщину після її смерті, оскільки відповідно до довідки виконкому Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26.10.2016 року № 2037, був зареєстрований та мешкав разом із нею на день смерті (а.с. 27). В свою чергу, спадщину в установленому законом порядку не встиг оформити, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_11 (а.с. 11).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.01.2018 року та Алфавітних книг обліку спадкових справ спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

Відповідно до виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26.10.2016 року № 2038 (а.с. 28) на день смерті разом із ОСОБА_4 ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Після його смерті відкрилась спадщина, яку він фактично прийняв після смерті своєї матері - ОСОБА_9

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 Спадкоємці, що мають право на обов'язкову частку відсутні.

Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду підтверджуються змістом постанови державного нотаріуса Вітовської районної державної нотаріальної контори, яким йому відмовлено в оформленні спадщини, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця (а.с. 36).

Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п. 4.18 цього ж Порядку - Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як вказує позивач його братом ОСОБА_4 була фактично прийнята спадщина після смерті матері - ОСОБА_9, але ОСОБА_4 не оформив спадщину та не зареєстрував своє право в установленому законом порядку, в зв'язку з чим він позбавлений можливості скористатися своїм правом спадкоємця після смерті брата.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім'я ОСОБА_7 був втрачений, про позивачем було надано оголошення в газеті (а.с. 34).

Дослідивши копію спадкової справи № 75/20155 після смерті ОСОБА_4, судом встановлено, що після його смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся лише його брат - позивач по справі (а.с. 56-100).

Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна - відсутні. На час смерті спадкодавця, останній в зареєстрованому шлюбу та незареєстрованих шлюбних відносинах не перебував, дітей не має. Позивач є єдиним спадкоємцем після його смерті.

Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, та, що спадкові правовідносини не вичерпано, що відповідно до вимог ст.ст.1262,1268 Цивільного кодексу, позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги після смерті брата ОСОБА_4, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на спадщини гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім'я спадкодавця, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право ОСОБА_3 підлягає захисту судом, шляхом визнання за ним права власності спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, державний акт серії НОМЕР_1) виданий на підставі рішення виконкому Грейгівської сільської ради народних депутатів від 29.05.1997 року № 28 на ім'я ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про смерть № 6 виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про смерть № 6 виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 14.10.1996 року № 585-р на ім'я ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про смерть № 6 виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 8,40 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_12 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, відповідно державного акту серії НОМЕР_4, виданого на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 18.10.2002 року № 659-р на ім'я ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про смерть № 6 виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2018 року.

Суддя Л.М. Семенова