Справа № 318/722/17
Номер провадження №6/318/10/2018
У Х В А Л А

"22" лютого 2018 р. м.Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Комишньої Н.І,

при секретарі Борисенко П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам»янка-Дніпровська подання державного виконавця Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулась з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, зазначаючи, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження 54691380 з виконання: викнавчого листа № 316/572/16-ц виданий 02.07.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини; викнавчого листа № 2/318/411/2017 виданий 18.07.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. 07.07.2016. 07.08.2017 державним виконецем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно Інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. 12.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, а саме: направлено запити для перевірки майнового стану боржника. Згідно відповідей, які надійшли на запити, а саме: ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії- інформацію не знайдено; ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями інформація не надходила.; ДПС України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб - інформація відсутня; ПФУ про осіб-боржників. які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи-інформацію не знайдено. 14.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів. 12.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 23.08.2017 року державним виконавцем Кам'янсько-Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області здійснено виїзд за адресою мешкання боржника: м. Кам'янка-Дніпровська. вул. Щаслива, 101/2 та встановлено, що боржник за зазначеною адресою не проживає, про що складено відповідний акт. Майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє. Виконавцем 06.06.2017, 07.08.2017 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Заборгованість складає 29143,44 грн.

Просять суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2.

В судове засідання державний виконавець Попльовіна Т.Г. не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені у ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» і пунктом 5 передбачено, підставою для тимчасового обмеження виїзду може бути ухилення від виконання зобов'язань, покладених на громадянина судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності самого лише факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Ухилення боржником від виконання зобов'язання за виконавчим провадженням, не є тотожним поняттю не виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З наведеного можна зробити висновок, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає винятково лише у разі доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов'язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

За змістом ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: - утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; - за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; - своєчасно з»являтися на вимогу виконавця.

У своєму поданні державний виконавець посилається на перелік вжитих ним заходів на примусове виконання рішення суду, а саме, про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; про виклики боржника до відділу, вчинення відповідних запитів щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, а також про наявність у боржника відкритих рахунків, отримання пенсії чи іншого доходу, на які отримано відповіді, з яких встановлено, що будь-яких доходів боржник не отримує, на нерухоме майно дакладено арешт.

Окрім перелічених виконавчих дій, які були зроблені державним виконавцем та встановлення відсутності у боржника доходів, у поданні відсутнє обґрунтування в чому саме полягає ухилення боржника від виконання зобов'язань по вказаному виконавчому провадженню.

Також в матеріалах справи відсутні підтвердження отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржником та того, що боржнику взагалі відомо про відкрите виконавче провадження.

Крім цього, з поданих матеріалів вбачається, що перед зверненням до суду державним виконавцем не в повній мірі були проведені виконавчі дії.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавцець наділений переліком прав та обов»язків, в тому числі має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. При цьому, вказуючи на те, що боржник не з»являється за викликом до виконавчої служби, даним правом не скористався, до суду щодо застосування приводу боржника не звертався.

Крім цього, наявність письмових повідомлень про виклики державного виконавця, що маються в матеріалах подання, без підтвердження отримання їх боржником, не дає підстав вважати, що боржник був належно повідомлений про необхідність з»явитись на виклики до державного виконавця.

З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, за таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця в зв»язку з недоведеністю факту ухилення боржника від виконання боргових зобов'язань.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 Володимировичу- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.І.Комишня