Провадження№2-о/235/238/18
Справа №235/1532/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, заінтересовані особи: Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3, про встановлення факту смерті особи,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернулася до Красноармійського міськрайонного суду с заявою про встановлення факту смерті особи. В обґрунтування своєї заяви вказала, що 13 грудня 2017 року в місті Євпаторія Республіки Крим помер батько її неповнолітнього сина ОСОБА_2- ОСОБА_4, з яким вона не перебувала у шлюбі. Тому заявником є його син, якого вона представляє в суді. При перетинанні лінії розмежування виникли перешкоди, так як немає дозвілу батька, який помер, а свідоцтво про смерть видане на території, де українська влада не здійснює свої повноваження. При зверненні до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть батька дитини, так як свідоцтво про смерть, видане в м. Євпаторія, не відповідає вимогам українського законодавства. Для отримання свідоцтва про смерть просить встановити факт смерті ОСОБА_4, який 13 грудня 2017 року помер в місті Євпаторія Республіки Крим.

В судове засідання заявниця надала письмову заяву, в якій підтримує заяву, та просить справу слухати без її участі.

В судове засідання представник заінтересованої особи: Мирноградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області та заінтересована особа ОСОБА_3не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у відсутності заінтересованої особи.

Суд, з»ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір»ю неповнолітнього ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданого відділом РАЦСу Кіровського районного управління юстиції в м.Донецьку, актовий запис №506 (копія свідоцтва в матеріалах справи).

Згідно копії паспорту громадянина України на ім»я ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, воназареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно свідоцтва про народження №098529, виданого Костянтинівським міським відділом ЗАГСу Донецької області, ОСОБА_4 народився 22.05.1967 року, актовий запис №530.

Згідно довідки про смерть за №1528 від 13.12.2017 року, виданої Евпаторієвським міським відділом РАГСу республіки Крим, ОСОБА_4, помер 13 грудня 2017 року, місце смерті: місто Євпаторія Республіки Крим; причина смерті бактеріальний менінгіт неуточнений.

Згідно свідоцтва про смерть № 614584 від 15.12.2017 року, виданого Євпаторієвським міським відділом ЗАГСу Республіки Крим, ОСОБА_4, помер 13 грудня 2017 року в 14 год.45хв., місце смерті: місто Євпаторія Республіки Крим.

Згідно відмови Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 30.03.2018 року, вказано, що свідоцтво про смерть № 614584 від 15.12.2017 року, виданого Євпаторієвським міським відділом ЗАГСу Республіки Крим, надане заявницею для підтвердження факту смерті ОСОБА_4, є документом, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024, а тому - у державній реєстрації відмовлено.

Згідно п.8 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі не можливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, у зв»язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та тимчасово окупованих територіях, на території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров» я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні,затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави про смерть (форма 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024.

2) фельдшерська довідка про смерть форми № 106/1о,затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року ; 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 ;

3) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть форми № 106-2/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024

4) рішенням суду про встановлення факту смерті

5) рішення суду про оголошення особи померлою.

Згідно з Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров»я від 08.08.2006 року № 545-а, перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов»язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров»я.

Згідно ст. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, виданий органами та особами, передбаченими частиною другою цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв»язків та їх посадових осіб з незаконними органами, створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Законом України від 04.02.2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 317 (257-1), якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. ОСОБА_5 набув чинності 21.02.2016р. (з дня, наступного за днем його опублікування, опублікований у виданні Урядовий кур'єр 20.02.2016р. № 34).

Враховуючи, що встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав дитини заявника, що неповнолітнійОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4, та його спадкоємцем, а заявниця ОСОБА_1, діє в його інтересах, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 мала право звернутися до суду за захистом прав неповнолітнього сина, відповідно до ст. 4 ЦПК України. Отже є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та встановлення факту смерті ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 3, 5, 7, 8, 18, 229, 258-259, 263-265, 268, 293, 315,317 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, заінтересовані особи: Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3, про встановлення факту смерті особи- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований за адресою: Донецька обл.. м.Донецьк, пр.Гвардійський,45, яка настала 13 грудня 2017 року, місце смерті: місто Євпаторія Республіки Крим; причина смерті бактеріальний менінгіт не уточнений.

Останнє місце проживання померлого на день смерті: Республіка Крим, м.Євпаторія, вул.Фрунзе, 32/6.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для виконання.

Суддя: