Справа № 307/1135/17
Провадження № 2/307/91/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівської державної нотаріальної контори про визначення (поновлення) строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд з вищевказаною позовною заявою.

26.02.2018 р. протокольною ухвалою суду ОСОБА_3 було залучено до участі в справі в якості відповідача.

ОСОБА_1 посилається на те, що 11.05.2014 р. померла її сестра, ОСОБА_5, яка залишила заповіт від 21.08.1995 р., яким своє майно, де б воно не було, і з чого не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своєму чоловіку ОСОБА_6

05.02.2017 р. ОСОБА_6 помер.

До складу спадщини входить житловий будинок № 178, по вул. К. Маркса, в с. Руське Поле, Тячівського району.

На вищевказане спадкове майно ніхто не претендує та інших спадкоємців немає.

Через своє юридичну необізнаність вона не звернулася до держнотконтори у шестимісячний строк.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та норми ст.ст. 1223, 1261, 1262, 1266, 1272, 1277 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_6 На випадок своєї смерті вона зробила заповідальне розпорядження на користь свого чоловіка, який залишився проживати у вказаному будинку та прийняв спадщину. 04.03.2015 р. він підписав заповіт, яким будинок № 178, по вул. Карпатській, (ОСОБА_7) у с. Руське Поле, заповів доньці позивачки ОСОБА_8 Його довіритель ОСОБА_3, який проживає по сусідству допомагав ОСОБА_6 по господарству та здійснював за ним догляд. У звязку з цим, 22.04.2016 р., той підписав новий заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_6, 05.02.2017 р., відкрилася спадщина, яку прийняв ОСОБА_3, так як подав відповідну заяву в нотаріальну контору. На сьогоднішній день свідоцтво про право власності ОСОБА_3 не отримав у звязку з тим, що позивачка звернулася до суду із цією позовною заявою. Просить у задоволенні позову відмовити на підставі ст. 1272 ЦК України, так як позивачка не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

Представник Тячівської держнотконтори у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_5, яка померла 11.05.2014 р., що стверджено свідоцтвом про смерть, серії 1-ФМ № 173287. На час своєї смерті ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_6

Відповідно до заповіту від 21.08.1995 р. на випадок смерті, все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом буде мати право ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_6

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст. 1233-1235 цього ж кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

З приписів статті 1241 ЦК України вбачається, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

У коло осіб що мають право на обовязкову частку позивачка, як сестра спадкодавця не входить.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила ту обставину, що після смерті її сестри, ОСОБА_6 залишився проживати в будинку № 178, по вул. К. Маркса (Карпатська), в с. Руське Поле, Тячівського району, тобто у відповідності ч. 2 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину. Доказів того що ОСОБА_6 відмовлявся від спадщини позивачка суду не надала.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Наведене дає можливість суду прийти до висновку, що позивачка ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 права на спадкування належного спадкодавцю майна не набула. Тому підстави для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. У звязку з тим, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Тому, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1222-1235, 1241, 1272 суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 01.03.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.