Справа № 356/628/17 Головуючий у І інстанції Лялик Р. М.
Провадження № 22-ц/780/731/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 25.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

Просила суд, стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 в частці від його доходу в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 аліменти у вигляді 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 06.06.2017року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою та просив суд рішення скасувати та провадження по справі закрити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом з приводу вказаного спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже було постановлено рішення про відмову у задоволенні позову, яке зараз перебуває на розгляді у Верховному Суді.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_3 не подавався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007року.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 10.10.2016р. шлюб між ними розірвано (а.с. 4).

Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного:

За правилами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1ст. 183 СК Україничастка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

У пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що донька ОСОБА_2 проживає разом з позивачем ОСОБА_3 та знаходяться на її утриманні.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 та правильно визначив розмір аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Апелянт посилається на те, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів відмовлено, що відповідно до положень ЦПК України виключає повторне звернення до суду особи з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Однак, зі змісту рішення Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, вбачається, що підставою позову було визначення місця проживання дитини. (а.с.75). Разом з тим, позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з інших підстав, зокрема, проживання доньки разом з нею, тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального і процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: