Справа № 487/94/18
Провадження № 2/487/933/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2018 року року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: - секретаря судового засідання Ільченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Товарна біржа «Нерухомість-Південь»; ОСОБА_3; ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи Товарна біржа «Нерухомість-Південь»; ОСОБА_3; ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі-продажу квартири №49 за адресою вул. 8 Березня, №3 зареєстрованої на Товарна біржа «Нерухомість-Південь» 03.07.1997 року за №742 дійсною.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03 липня 1997 року ОСОБА_3 діючий від імені та за дорученням ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 742, а саме: квартири №49 за адресою м. Миколаїв, вул. 8 Березня, буд. № 3 , загальною площею 44,8 кв.м, який був посвідчений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь»та зареєстрований в «ММБТІ» 11.07.2001 року у реєстровій книзі № 96 за реєстровим №17203. Після смерті ОСОБА_5 16 лютого 2014 року, позивач звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, але отримав відмову в його видачі через відсутність нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу.

Оскільки, на час укладання договору не існувало законодавчих обмежень на здійснення такого правочину біржами, угода не була належним чином нотаріально посвідчена. На теперішній час відсутність нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу не дає можливості набути майно у власність, що є підставою для визнання договору дійсним.

Згідно правил ч.6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03 липня 1997 року ОСОБА_3 діючий від імені та за дорученням ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 742, а саме: квартири №49 за адресою м. Миколаїв, вул. 8 Березня, буд. № 3 , загальною площею 44,8 кв.м, який був посвідчений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь».

Згідно п.5 зазначеного договору, квартира продана за 9250 гривень, які отримані продавцем до підписання договору.

Даний договір було зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 11.07.2001 року у реєстровій книзі № 96 за реєстровим №17203.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ФП №197247 від 18.02.2014 року, ОСОБА_5 померла 16.02.2014 року.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеної Державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_619 серпня 2014 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1997 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В свою чергу ОСОБА_5 виконала умови угоди, передала відповідачу 9250 грн. у якості плати за майно, вселилася у спірну квартиру, та до моменту смерті проживала у ній разом із позивачем.

Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилась з неї.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 89,258,259, 263-265, 352,354, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Товарна біржа «Нерухомість-Південь»; ОСОБА_3; ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_3 який діяв від імені та за дорученням ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони, зареєстрований 03 липня 1997 року на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за реєстровим номером № 742 - дійсним.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ЕР №164799, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2. РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа: ОСОБА_3 адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4

Третя особа: ОСОБА_4 адреса реєстрації: АДРЕСА_3; адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа: Товарній біржі «Нерухомість-Південь» місце знаходження: вул. 68 Десантників, №2

Повне рішення буде складено 02.03.2018 року.

Головуючий суддя І.О.Притуляк