Номер провадження: 22-ц/785/1429/18
Номер справи місцевого суду: 513/794/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кожокар Т.Я.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Калараша А.А., Погорєлової С.О.

при секретарі: Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області на рішення Саратського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року по цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: виконавчий комітет Мирнопільської сільської ради Саратського району Одеської області, служба у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації, спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3, прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року орган опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до суду до ОСОБА_5, ОСОБА_6 з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позивач обгрунтовує свій позов тим, що відповідачі у справі будучи батьками неповнолітніх дітей офіційно не працюють, живуть за рахунок тимчасових заробітків, є асоціальними людьми. В будинку, де проживають відповідачі не створено умов для проживання дітей: немає електропостачання, відсутні запаси дров та вугілля, немає запасу продуктів харчування. ОСОБА_6 вживає алкогольні напої, через що влаштовує дебоші та бійки. 02.09.2014 року ОСОБА_6 покинула малолітню дитину ОСОБА_4 в пологовому будинку, у зв'язку з чим розпорядження голови Саратської РДА дитину було влаштовано до державного закладу. Малолітні діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 21.12.2016 року були доставлені до Білгород-Дністровської лікарні з с. Шабо Білгород-Дністровського району, а в подальшому влаштовані до Тарутинського притулку для дітей у служби у справах дітей Тарутинської РДА. Позивач зазначив, що за цей час відповідачі не відвідували дітей у комунальних закладах.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року у задоволенні позову органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: виконавчий комітет Мирнопільської сільської ради Саратського району Одеської області, служба у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації, спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3, прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовлено. В мотивувальній частині рішення попереджено відповідачів про належне ставлення до дітей та виконання батьківських обов'язків з покладенням контролю за виконанням ОСОБА_5, ОСОБА_6 на органі опіки та піклування Саратської райдержадміністрації Одеської області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, орган опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Саратського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, заявлених Саратською районною державною адміністрацією, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Рішення суду в частині задоволених вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відносно малолітньої ОСОБА_4 2014 року народження - в апеляційному порядку не оскаржується і тому в цій частині рішення не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог про позбавлення ОСОБА_5, ОСОБА_6 батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та стягнення з них на користь дітей аліментів, суд першої інстанції не погодився з висновком органу опіки та піклування Саратської райдержадміністрації від 30.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав позбавлення ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо їх малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, виходячи з того, що висновок в цій частині суперечить фактичним обставинам, встановлених під час розгляду справи щодо ставлення батьків до дітей.

При цьому суд виходив з того, що твердження позивача про те, що відповідачі негативно характеризуються, відповідач ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями, влаштовує дебоші, бійки у присутності дітей не підтверджені належними та допустимими доказами на підтвердження зазначених фактів.

Перебування матері дітей на обліку у лікаря-фтизіатра та лікаря-інфекціоніста не є підставою для позбавлення матері материнських прав.

Суд критично оцінив пояснення малолітньої ОСОБА_3 2009 року народження щодо її бажання жити в іншій сім`ї через сварки батьків, пославшись, що в силу віку у дитини лише формується уявлення про певні обставини, а позбавлення її батьків батьківських прав буде суперечити її інтересам.

Суд встановив винну поведінку відповідачів в частині виконання батьківських обов'язків у січні 2016 року, коли батько був на заробітках, а мати залишила дітей у знайомих в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, внаслідок чого вони були влаштовані звідки вони були влаштовані до Тарутинського центру реабілітації. Але разом з тим під час розгляду справи, суд також встановив і обставини, які свідчать, що батьки змінили своє ставлення до дітей щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків.

Такий висновок суду, відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законодавстві.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- ОСОБА_5, ОСОБА_6 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с.5-6);

- з 21.06.2016 року малолітні діти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 не проживають, що підтверджується актами, довідками, розпорядженням Саратської районної державної адміністрації Одеської області та довідкою Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації (а. с. 15, 21);

- відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 29.06.2016 року за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Кам`янка, вул. Степова 19, будинок складається з 3-х кімнат, відключено електропостачання, немає газової плити, відсутні запаси дров, вугілля, підсобного господарства не ведуть, присадибну ділянку не обробляють, не створено умов для проживання дітей (а. с.22);

- згідно з висновком органу опіки та піклування Саратської райдержадміністрації від 30.06.2016 року остання вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо їх малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4;

- відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 29.06.2016 року за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Кам`янка, вул. Степова 19, вбачається, що батьки зробили деякі висновки з приводу належного виконання своїх батьківських обов`язків, ставлення до дітей, їх утримання та виконання,зокрема зробили ремонт, відновили електропостачання у будинок, придбали дрова, продукти харчування, письмові прилади, ліжко.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено,що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто,перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Відповідно до роз'яснень,викладених у пункті 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків,а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного,всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_5, ОСОБА_6 від виконання їхніх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, не надано.

Доводи позивача про те, що судом безпідставно не взято до уваги висновок Саратської райдержадміністрації від 30.06.2016 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхніх дочок, не заслуговують на увагу, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Судом першої інстанції зазначеному висновку надано належну оцінку, у сукупності з іншими доказами по справі.

Крім того, у Рішенні Європейського Суду від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" (щодо відібрання дітей у сліпих батьків) зазначається, що було порушено ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на те, що органи державної влади та суди мали би звернути увагу на неодноразові спроби позивачів покращити свої матеріально-побутові умови життя (зокрема, на їхні звернення про проведення природного газу до будинку, про повернення заборгованостей із заробітної плати та інших виплат, а також на клопотання про надання допомоги у працевлаштуванні). Національний суд, натомість, взяв на віру твердження органів місцевого самоврядування про те, що Савіни, попри надану їм фінансову та іншу допомогу, не спромоглися покращити умови свого життя. Окрім посилань на акти огляду помешкання заявників, суди не досліджували будь-які інші докази, хоча аналіз такої інформації був би доречним при встановленні того, чи місцеві органи влади дотримувались Конвенційних зобов'язань із забезпечення цілісності сім'ї та чи вони вивчили можливість застосування інших альтернатив перед тим, як відбирати дітей у заявників. Стосовно недостатнього фінансового забезпечення заявників. Суд вказав, що визначення можливості надання сім'ї Савіних спеціальної матеріальної допомоги задля збереження цілісності цієї сім'ї є завданням, перш за все, відповідних державних органів влади та, зокрема, національних судів.

Відтак Суд дійшов висновку про те, що хоча причини відібрання у заявників їхніх дітей, вказані національними органами влади, були належними, вони, однак, не були достатніми для виправдання такого серйозного втручання у сімейне життя сім'ї Савіних , тому була порушена ст. 8 Конвенції.

Таким чином, системний аналіз наведених норм закону та практики Європейського Суду свідчить про те, що соціальні органи та органи опіки та піклування, не виконали свої фактичні обов`язки щодо соціального супроводу сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах.

Слід зауважити, що фактично тими самими підставами, позивач мотивував свій висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_8, обґрунтував свій позов до суду про позбавлення батьківських прав відповідачів. Ці обставини зазначені серед доводів апеляційної скарги, які зведені до нового встановлення апеляційним судом цих обставин та переоцінки доказів, які належно оцінені судом першої інстанції.

При таких обставинах, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з висновком органу опіки та піклування Саратської райдержадміністрації від 30.06.2016 року про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також є неспроможними доводи апеляційної скарги про неврахування судом думки малолітньої дитини ОСОБА_3, оскільки хоча дитина і вправі, а суд не може таку думку ігнорувати, разом з тим суд виходячи з найвищих інтересах дитини оцінив таку думку критично, про що навів відповідні обґрунтування. Тому наведені в апеляційній скарзі доводи зведені фактично до переоцінки цих обставин, яким судом надано справедливу та розумну оцінку.

Доводи з посиланням на низький дохід батьків та не можуть бути взятими до уваги,оскільки це не є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав.

Доводи про неврахування судом свідчень лікаря-педіатра, директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації щодо поведінки батьків, не можуть бути взятими до уваги, оскільки не спростовують висновок суду першої інстанції, про відсутність належних і допустимих доказів про фіксування фактів, на які посилаються вказані особи.

Слід звернути увагу, що посадові особи служби у справах дітей Саратської РДА не вжили всіх передбачених законом заходів щодо фіксування тих фактів та обставин, на які вони посилаються, як на підстави позбавлення відповідачів батьківських прав (звернення до поліції щодо пияцтва, бійок, домашнього насильства, попередження батьків про неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків тощо).

З урахуванням наведеного судова колегія частково розділяє позицію прокурора, яка була озвучена при апеляційному розгляді справи щодо недоведеності позову та відсутності підстав для задоволення заявлених вимог про позбавлення відповідачів батьківських прав і наявності підстав для попередження відповідачів з покладенням контролю за виконанням ними батьківських обов'язків на орган опіки та піклування Саратської райдержадміністрації.

Що стосується пропозиції прокурора про зміну рішення суду першої інстанції та зазначення в резолютивній частині рішення про попередження відповідачів з покладенням контролю за виконанням ними батьківських обов'язків на орган опіки та піклування Саратської райдержадміністрації, то судова колегія зауважує, що оскільки районний суд відобразив цей свій висновок в мотивувальній частині рішення, але не вказав в резолютивній частині, це є підставою для ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення суду.

Інших доводів в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, яке є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області - залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 23 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 06.04.2018 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.А. Калараш

С.О. Погорєлова