УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 року Провадження №6/425/66/18
Справа №425/1793/18
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді - Романовського Є.О.
за участю секретаря Чикунової Ю.С.,
державного виконавця Мохно А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжне Луганської області подання головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,
В С Т А Н О В И В :
Заявник звернулася до суду з вказаним поданням, в обґрунтування якого зазначила, що на примусовому виконанні у Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває виконавче провадження № 51857608 від 04.08.2016 року, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 2/425/69/16 від 23.06.2016 року, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу за договором позики від 16 серпня 2013 року у розмірі 55 860 грн., що еквівалентно 2 100 доларам США, процентів у розмірі 39 102 грн. та моральної шкоду у розмірі 1 000 грн. Державним виконавцем з метою повного та ефективного виконання виконавчого провадження та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», направлялися запити до обліково-реєстраційних установ для перевірки майнового стану боржника, згідно відповіді на які у останньої не зареєстровано рухоме та нерухоме майно. Крім того, боржник у трудових відносинах не перебуває, пенсійні виплати не отримує, кошти у банках та інших фінансових установах відсутні. 01.03.2017 року боржником внесено кошти в рахунок боргу у розмірі 1250 грн. на користь ОСОБА_3, однак більше коштів в рахунок погашення боргу не було. Згідно інформації наданої Державною прикордонною службою України, боржник не одноразово перетинав державний кордон України.
У звязку з тим, що рішення суду на теперішній час боржником не виконано, а загальна сума заборгованості становить 94 712 грн., заявник просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання ним зобовязань, покладених рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.06.2016 року.
Головний державний виконавець Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги подання підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 04.08.2016 року відкрито виконавче провадження № 51857608 за виконавчим листом № 2/425/69/16, виданим 23.06.2016 року Рубіжанським міським судом Луганської області, на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу за договором позики від 16 серпня 2013 року у розмірі 55 860 грн., що еквівалентно 2 100 доларам США, процентів у розмірі
39 102 грн. та моральної шкоду у розмірі 1 000 грн. (а.с. 4-5).
Інформація про право власності на нерухоме майно, інші речові права, іпотеки, обтяження за ОСОБА_2 відсутні, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 22.06.2018 року № 128647947 (а.с.8).
Право власності на будинок № 24-а по вул. В. Сосюри (Свердлова) в м. Рубіжному Луганської області за ОСОБА_2 не зареєстровано, що підтверджується відповіддю, наданою Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 03.03.2017 року № 129 (а. с. 9).
ОСОБА_2 підприємницькою діяльністю не займається, інших доходів не має, не працює, на обліку в органах Пенсійного фонду України не перебуває, що підтверджується відповідями з Пенсійного фонду України від 07.06.2018 року за
№ НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та Державної фіскальної служби України від
29.05. 2018 року за № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 (а.с.6, 6- зворот).
Транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані, що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру № 4442 від 25.05.2018 року
№ 31/12/4442/903 (а.с.7).
Відповідно до заяви від 15.08.2016 року ОСОБА_2 зобовязався сплачувати щомісячно на користь ОСОБА_4 300 грн. в рахунок погашення боргу (а.с.10).
21.02.2017 року ОСОБА_2 повідомлено Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про проведення 27.02.2017 року о 14-00 год. виконавчих дій, а саме: опису та арешту майна та на підставі вказаних виконавчих дій державним виконавцем 27.02.2017 року складено акти, згідно яких: боржник зобовязався в строк до
01.03.2017 року сплати в рахунок боргу на користь ОСОБА_3 1500, 00 грн., про що також надав заяву; та що, за адресою фактичного проживання (Луганська область,
м. Рубіжне, вул. Словянська (Будьоного), 135-б) двері ніхто не відчинив (а.с.11-13, 15).
01.03.2017 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок боргу здійснено оплату у розмірі 1 250 грн.(а.с. 14).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 04.08.2017 року, останній зобовязався 12.08.2017 року сплатити ОСОБА_3 в рахунок боргу 2000 грн. та в подальшому сплачувати по 500 грн. до 30 числа кожного місяця в рахунок боргу (а.с. 17).
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав державний кордон України, 14.04.2018 року повернувся на територію України, що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27.04.2018 року (а.с.21).
Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.
Відповідно до статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який було ратифіковано Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, і які передбачені законом.
Отже, право на свободу пересування не є абсолютним та у випадках, які передбачені законом і з метою захисту прав інших осіб, таке право може бути обмежене.
В Україні, законом який визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України є Закон України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року №3857-XII, статтею 6 якого визначені підстави за наявності яких громадянинові, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.
Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п. 19 ч. 3
ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України», в їх системному звязку, вбачається, що право особи на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у звязку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обовязків по виконанню рішення суду.
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду у випадку ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.
Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.
Як вбачається з матеріалів подання, на примусовому виконанні в Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на виконанні перебуває виконавчий лист № 2/425/69/16, виданим 23.06.2016 року Рубіжанським міським судом Луганської області, на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу за договором позики від 16 серпня 2013 року у розмірі 55 860 грн., що еквівалентно 2 100 доларам США, процентів у розмірі 39 102 грн. та моральної шкоду у розмірі 1 000 грн. (а.с. 4-5).
Державним виконавцем надсилались запити про надання інформації щодо отримання заробітної плати, пенсії, ведення боржником підприємницької діяльності, останнього місця роботи, наявності у власності транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, іншого майна та були отримані відповіді про відсутність рахунків у банках, відсутність пенсійних виплат, а також про відсутність інформації про роботу боржника за трудовим, цивільно-правовим договором, про відсутність інформації про джерела отримання інших доходів боржником, а також відсутність у боржника транспортних засобів та нерухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Верховний Суд України 01.02.2013 року у Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України зазначив, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».
Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово обмежено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання.
Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення виїзду з України або вїзду в Україну осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзду в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі, згідно з дорученням правоохоронних органів.
Крім інших, покладених на органи державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, зокрема, зясовувати підстави вїзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.
Відповідно до ч. 1 Указу Президента України Про додаткові заходи і підвищення ефективності виконання рішень судів від 24.03.2008 р. № 261/2008 визнається за необхідне вжити додаткових заходів, спрямованих на посилення забезпечення захисту конституційних прав людини щодо належного виконання рішень судів. Згідно з п. 2 ч. 2 цього Указу повинен бути врегульований порядок виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них рішенням судів.
Так, з матеріалів подання вбачається, що боржник ухиляється від виконання обов'язків по виконанню рішення суду, оскільки неодноразово у письмовому виді зобовязувався сплачувати борг, однак зробив лише одну оплату в рахунок погашення боргу 01.03.2017 року та більше ніяких дій для погашення заборгованості не вчиняв. Крім того боржник неодноразово перетинав межі державного кордону України, останній раз 16.01.2018 року, а повернувся на територію України лише 14.04.2018 року (а.с. 21).
Суд вважає, що державний виконавець зміг довести ухилення боржника від виконання зобовязання, покладеного на нього рішеннями Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 червня 2016 року, а тому подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 258-261, 268, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Подання головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа задовольнити.
Тимчасово обмежити ОСОБА_2 (01 серпня
Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом пятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвала суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.06.2018 року.

Суддя Є.О. Романовський