Справа № 209/398/17
Провадження № 2/209/29/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та, уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 48-49), просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в сумі 29220,96 грн. на користь відповідача ОСОБА_4 на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

На обґрунтування позову зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року у справі № 209/ 3055/15-ц, з нього на користь ОСОБА_4 на її утримання було стягнуто аліменти в розмірі 1500 грн., з подальшою індексацією, щомісячно, починаючи з 13 липня 2015 року до досягнення дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку. Окрім аліментів на утримання колишньої дружини, з нього рішенням Дніпропетровського апеляційного суду від 20 липня 2016 року у справі № 209/3056/15-ц, було стягнуто на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів. 27 лютого 2017 року дочка ОСОБА_5 досягла трирічного віку, в звязку з чим припинилося утримання аліментів на утримання відповідача. Оскільки аліменти ним не сплачувалися, то утворилася заборгованість по аліментам в сумі 29220,96 грн. Ця заборгованість виникла через погіршення його матеріального стану порівняно з тим, яким він був на момент стягнення аліментів, в звязку зі сплатою штучної заборгованості по аліментам на утримання дітей, невідповідністю розмірів утримань нормам діючого законодавства, зміною його сімейного стану та народженням дитини, суттєвим погіршенням стану здоровя, а також в звязку з неповідомленням відповідачем виконавчій службі її банківських реквізитів. За 9 місяців 2016 року він не мав ніякого доходу як фізична особа підприємець, припинив свою підприємницьку діяльність, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб- підприємців. 19 грудня 2016 року він був звільнений з ПП «Сектор Д». З липня 2016 року він отримує заробітну плату на ФГ «Дементьєв». В теперішній час він отримує доходи тільки на підприємстві ПП «Агоропром-2000» та ФГ «Дементьєв», і його щомісячний заробіток складає 4002,00 грн. та 800,00 грн., тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу відповідачу. Він був вимушений у першу чергу сплачувати заборгованість по аліментам на утримання дітей, а не заборгованість на утримання відповідача, оскільки відносно нього 27 квітня 2016 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за 0000045 за фактом ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, він сплатив аліменти на утримання дітей в розмірі 33,33% від свого доходу і повинний був сплачувати аліменти на утримання відповідача лише в розмірі 16,67% від свого доходу, що в сукупності складає 50% від ого доходів. Проте, згідно рішення суду, на утримання колишньої дружини він повинний сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 38,47% від свого доходу, тобто на 21,80% більше, ніж передбачено діючим законодавством. Також, 30 вересня 2016 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 і в них 22 листопада 2016 року народився син ОСОБА_7. Отже, він повинний утримувати трьох малолітніх дітей і нову дружину, тому не має можливості надавати допомогу колишній дружині. При цьому, він хворіє на цукровий діабет і згідно медичної довідки від 21.02.2017 року його стан значно погіршився і він вимушений приймати інєкції інсуліну. Також зазначає, що відповідач разом з дітьми виїхала до м. Київ та приховувала від нього своє місце перебування, тому аліменти на утримання дітей вимушено сплачувалися через поштовий переказ за адресою реєстрації відповідача, але вона їх не отримувала і суми аліментів поверталися на підприємство.

Представником відповідача адвокатом ОСОБА_2 до розгляду справи по суті надані заперечення проти позову (а.с. 77-78), де зазначено, що при ухваленні рішення про стягнення з позивача на користь відповідача на її утримання аліментів до досягнення дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, та встановлення розміру аліментів, судом було враховано стан здоровя платника аліментів та те, що він зобовязаний до сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Згідно розрахунку Південного відділу ДВС м. Камянське, розмір заборгованості по аліментам на утримання відповідача становить 29317,39 грн., і відповідач в період з березня 2016 року по лютий 2017 року не здійснив жодного платежу, що свідчить про умисне невиконання позивачем рішення суду. При розгляді цивільної справи № 209/974/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності, судом була витребувана інформація про доходи ОСОБА_3 за період з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2014 року, згідно якої розмір задекларованого доходу за 2014 рік становить 1828344,00 грн. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.11.2016 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дружини. При ухваленні вказаного рішення судом було встановлено, що заробітна плата платника аліментів хоча і зменшилася, але загальний дохід є досить значним і достатнім, оскільки в період з березня 2015 року по лютий 2016 року позивач отримав доходи в розмірі майже 1500000 грн. Зазначені обставини, що встановлені судовим рішенням, не підлягають доведенню при розгляді цієї справи. Крім того, надана позивачем довідка про розмір його заробітної плати на ПП «Агропром - 2000» в сумі 3000-4004 грн. ніким не підписана та не завірена печаткою підприємства. При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментів, в період часу з 13 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року з його заробітної плати під час роботи в ПП «Агропром-2000» було утримано аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів на утримання двох неповнолітніх дітей на загальну суму 19828,13 грн., в тому числі у листопаді 2016 року при нарахованій заробітній платі в сумі 4002,00 грн. переховано аліментів в розмірі 12787,56 грн. Довідка про доходи позивача, що видана фермерським господарством «Дементьєв» також не підписана посадовою особою та незавірена печаткою. Згідно ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», обмеження щодо загального розміру усіх відрахувань у вигляді 50% заробітної плати, не поширюється на стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, і розмір відрахувань не може перевищувати 70 відсотків. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представником позивача - адвокатом ОСОБА_1 до розгляду справи по суті надані додаткові пояснення (а.с. 121, 160), де зазначено, що судовим рішенням були встановлені обставини щодо загального доходу позивача в розмірі 1500000 грн. станом на 22 листопада 2016 року, тому ці обставини не мають значення для визначення майнового стану позивача на 21 квітня 2017 року. Крім того, перерахування у листопаді 2016 року ПП «Агропром-2000» одним платежем заборгованості по аліментам, що виникла у позивача, не свідчить про достатність доходів платника аліментів, оскільки ці кошти позивач отримав в позику від підприємства, які зараз повертає частинами із своєї заробітної плати. Що стосується наявності та походження коштів у позивача для відпочинку за кордоном, то 14 липня 2016 року позивачем були отримані кошти в сумі 2342, 23 долари США від своєї сестри, яка мешкає у США, для оздоровлення за кордоном.

Представник позивача ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклав зміст та підстави позовних вимог ОСОБА_3 щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та у додаткових поясненнях. Просив позов задовольнити. Крім того, пояснив суду, що матеріальний стан позивача суттєво погіршився, на теперішній час він отримує заробітну плату в розмірі 5000 грн. Також змінився сімейний стан позивача, оскільки він зареєстрував новий шлюб, де народилася дитина. Позивач був вимушений погасити заборгованість по аліментам на утримання дітей та на утримання відповідача, оскільки вона почала вживати відповідні заходи через наявну заборгованість, тому він, щоб його не позбавили права керування транспортними засобами та не обмежили у праві виїзду за межі України, погасив заборгованість по аліментам на утримання відповідача, позичивши гроші. Позивач їздив за кордон на лікування за кошти сестри, яка мешкає у США. Позивач не визнаний інвалідом. Він є директором ПП «Агропром 2000», яке налжеить його сестрі. ФГ «Дементьєв» зареєстровано на позивача. Позивач має автомобіль «Лендкрузер», який придбаний за кредитні кошти. На належне позивачу майно накладено арешт. Позивач звернувся до суду з цим позовом, бо змінилися обставини після ухвалення рішення про відмову в задоволенні його позову про зменшення розміру аліментів на утримання відповідача.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у вступному слові стисло виклала зміст заперечень проти позову, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у цих письмових запереченнях. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, пояснила суду, що посилання позивача на те, що через неповідомлення відповідачем своїх банківських реквізитів утворилася заборгованість по аліментів, суперечать ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої позивач повинний був перераховувати аліменти на рахунок виконавчої служби або стягувачу. Більше одного року немає заборгованості по аліментам на утримання дітей, тому позивач мав можливість платити аліменти на утримання відповідача. На теперішній час позивач у повному обсязі погасив заборгованість по аліментам на утримання відповідача. Позивач має автомобіль «Тайота», два трактори, будинок культури в с. Щербинівка Царичанського району, житловий будинок. Позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його стану здоровя.

Вислухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було ухвалено рішення у цивільній справі № 209/3055/15-ц, яким з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 на її утримання було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 13 липня 2015 року, до досягнення дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку (а.с. 8-9). Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.

Крім того, 20 липня 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 липня 2015 року, та до повноліття дітей (а.с. 91-92).

Із довідки державного виконавця Південного відділу ДВС м. Камянське (а.с. 50), вбачається, що згідно відмітки у виконавчому листі, що зроблена Дніпровським ВДВС м. Камянське, заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на утримання ОСОБА_4 станом на 24.03.2016 року складала 23532,25 грн. В період з березня 2016 року по 31 січня 2017 року державним виконавцем Південного відділу ДВС щомісячно позивачу нараховувалися аліменти на утримання дружини в розмірі 1500,00 грн., які боржником не сплачувалися. Станом на 31 січня 2017 року розмір заборгованості складав 27870,96 грн.

Заборгованість по аліментам на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі 6837,90 грн., яка утворилася станом на 28 лютого 2017 року, була сплачена позивачем 31 березня 2017 року (а.с. 51, 52).

У позові ОСОБА_3 посилається на те, що з 01 січня 2016 року він немає ніякого доходу як фізична особа підприємець, а в листопаді 2016 року взагалі припинив свою діяльність; його щомісячний дохід складається із заробітної плати в сумі 800,00 грн., яку він отримує як власник ФГ «Дементьєв», та із заробітної плати в сумі 4002,00 грн., яку він отримує як директор ПП «Агропром-2000».

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, ПП «Агропром 2000» належить сестрі позивача, яка мешкає у США, а ФГ «Дементьєв» зареєстровано на імя самого позивача.

На підтвердження розміру свого щомісячного доходу позивач надав довідки про заробітну плату (а.с. 53, 54), але ці довідки ніким не підписані і в них відсутні печатки підприємства. Також із довідки ПП «Агропром 2000» вбачається, що керівником та головним бухгалтером підприємства є позивач ОСОБА_3

Суд вважає, що надані позивачем довідки про розмір його заробітної плати не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому не можуть бути прийняті судом на підтвердження дійсного матеріального стану ОСОБА_3

Не є належним, допустимим та достовірним доказом наданий позивачем договір № 1701 від 14 лютого 2017 року безпроцентної фінансової допомоги, що підлягає поверненню, за яким позивач отримав від ПП «Агоропром-2000» 11837,73 грн. для погашення заборгованості по аліментам в сумі 11837,73 грн. на користь ОСОБА_4 (а.с.117), оскільки цей договір укладений позивачем із самим собою, як директором ПП «Агропром 2000» та самим ОСОБА_3

Крім того, суд враховує, що у 2016 року позивач ОСОБА_3 вже звертався до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на її утримання, посилаючись на ті ж самі обставини щодо свого матеріального стану та погіршення здоровя, що зазначені ним у позові про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання позивача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2016 року ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні його позову (а.с. 80 - 81). Вказаним судовим рішенням було встановлено, що загальний дохід позивача є значним та достатнім для сплати на утримання відповідача аліментів в розмірі 1500 грн., який встановлений рішенням суду, оскільки в період з березня 2015 року по лютий 2016 року позивач отримав доходи в розмірі майже 1500000 грн., а тому його матеріальний стан не змінився, незважаючи на зменшення розміру його заробітної плати, і не погіршився стан його здоровя. Тому суд, враховуючи доходи позивача та його матеріальний стан, період, за який будуть стягуватися аліменти, що становить приблизно один рік, та їх розмір в порівнянні з доходами позивача, відмовив у зменшенні розміру аліментів на утримання відповідача.

Те, що позивач мав дохід, достатній для сплати аліментів на утримання відповідача в розмірі 1500 грн. щомісячно до 27 лютого 2017 року, підтверджується повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12 липня 2017 року (а.с. 128), де зазначено, що позивач в період з 10 вересня 2015 року по 02 серпня 2016 року пять разів перетинав державний кордон України. Вказане свідчить про те, матеріальний стан позивача у вказаний період, дозволяв йому не тільки сплачувати аліменти, а й виїжджати за межі України.

Згідно пояснень представника позивача, ОСОБА_3 виїжджав за межі України для лікування цукрового діабету, на який страждає протягом тривалого часу, а гроші на лікування та на поїздки надсилала ОСОБА_3 його сестра, що мешкає у США.

Проте, суд не може прийняти до уваги зазначені представником позивача обставини щодо тяжкого матеріального стану позивача і надання йому допомоги з боку сестри саме на лікування, оскільки вони не підтверджені ніякими доказами.

Як вбачається із наданих позивачем медичних документів (а.с. 58, 59), стан його здоровя в порівняні з 2015 роком, коли були стягнуті аліменти на утримання позивача, не погіршився, залишився незмінним діагноз: цукровий діабет 2 тип середньої тяжкості. ОСОБА_3 не визнаний інвалідом в звязку із наявністю в нього тяжкої хвороби, а отже являється працездатним.

Те, що позивач 30 вересня 2016 року зареєстрував новий шлюб, в якому 06 грудня 2016 року народилася дитина, також не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання відповідача, яка фактично утворилася до народження у позивача дитини у новому шлюбі. Ця обставина могла б бути врахована судом у випадку подання позову про зменшення розміру аліментів.

Не приймає суд до уваги і посилання позивача на те, що з його заробітної плати стягувалися аліменти у розмірі, більшому, ніж 50 відсотків його щомісячного доходу, так як статтею 70 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що обмеження щодо загального розміру усіх відрахувань у вигляді 50% заробітної плати, не поширюється на стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, і розмір відрахувань не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно частини другої статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла в звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд вважає, що позивач, відповідно до ст. 10 ЦПК України, не довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень статей 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини його непрацездатності через наявність тяжкої хвороби та щодо інших обставин, які мають істотне значення для вирішення питання по суті, а тому у суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами на утримання відповідача.

Крім того, суд враховує, що аліменти на утримання відповідача були стягнуті до 27 лютого 2017 року і на теперішній час рішення суду позивачем виконано, оскільки він в повному обсязі сплатив відповідачу заборгованість по аліментам на її утриманні, що підтвердили в судовому засіданні представник позивача та представник відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Повне судове рішення складено 31 березня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.