МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2/521/1524/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися до суду з уточненим та доповненим в подальшому позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 12 грудня 2015 року о 15:30 годині ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, в м. Одесі, по вул. Дальницькій, в районі будинку №45 при початку руху та виїзду на проїжджу частину з прилеглої території не переконався що це буде безпечно та не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням позивача, чим порушив вимоги д.з. 10.1, 10.2 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4 зазнала ушкодження здоровя.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні ДТП, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн.

Позивач зазначав, що за його заявою, рішенням Моторного (транспортного) страхового бюро України по справі №30264 про відшкодування шкоди в рамках регламентної виплати, йому було виплачено 50000,00 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована.

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику КТС №638/16 від 26 квітня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 112648,00 грн.

Посилаючись на те, що діями відповідача, йому була завдана матеріальна та моральна шкода, яку відповідач відмовляється добровільно відшкодувати, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкодув розмірі 26946,17 грн., 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 700,00 грн. витрати за проведення експертного авто товарознавчого дослідження, 800,00 грн. на евакуацію транспортного засобу, 4900,00 витрати на правову допомогу та судові витрати.

Зазначена справа перебувала у провадженні судді Мурзенко М.В.

Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року були розєднанні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3, виділивши позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в самостійне провадження (а.с.51).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м.Одеси від 07 липня 2016 року, у звязку із закінченням терміну повноважень судді Мурзенко М.В., справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М.

Справа отримана суддею 13 травня 2017 року.

Ухвалою суду від 13 травня 2017 року було відновлено провадження у справі, прийнято справу до провадження та призначений судовий розгляд (а.с.74).

Представник позивача, діюча за ордером від 27 лютого 2018 року в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 154).

Представник відповідача, діюча на підставі довіреності від 16 вересня 2016 року у судовому засідання позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26946,17 грн., в задоволенні інших позовних вимог просила суд відмовити (а.с.44).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, 12 грудня 2015 року о 15:30 годині керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, в м. Одесі, по вул. Дальницькій, в районі будинку №45 при початку руху та виїзду на проїжджу частину з прилеглої території не переконався що це буде безпечно та не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, чим порушив вимоги д.з. 10.1, 10.2 ПДР.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4 зазнала ушкодження здоровя.

Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм ОСОБА_3 вимог д.з. 10.1, 10.2 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Вина ОСОБА_3, підтверджується постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016р. ОСОБА_3, відповідно до якої останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн. (а.с.10).

Крім того, з змісту постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 лютого 2016р. вбачається, що відповідач в судовому засіданні повністю визнав себе винним у скоєні зазначеного правопорушення.

Встановлено, що автомобіль НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25 квітня 2015 року (а.с.9).

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику КТС №638/16 від 26 квітня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 112648,00 грн. (а.с.11-25).

Ухвалою суду від 11 листопада 2017 року за клопотанням відповідача була призначена судова авто-товарознавча експертиза (а.с.112).

Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №17-4318 від 05 грудня 2017р. по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_2, вартість матеріального збитку, складає 116025,54 грн. Ринкова вартість транспортного засобу марки «Маzda, д/н НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 грудня 2015 року становить 39079,37 грн. (а.с.114-127).

Встановлено, що рішенням Моторного (транспортного) страхового бюро України по справі №30264 про відшкодування шкоди в рамках регламентної виплати, ОСОБА_2 було виплачено 50000,00 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована.

Відповідно до ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р. № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості-це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості:1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

З змісту правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі №6-760 цс15 від 16 грудня 2015 року вбачається, що нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики), чи збігається величина втрати товарного вигляду з величиною втрати товарної вартості, що має значення для вирішення справи про відшкодування шкоди, повязаної із втратою товарного вигляду (товарної вартості), і підлягає встановленню судом. У цьому випадку підлягають зясуванню також питання про необхідність фарбування окремих складників КТЗ у разі їх заміни та про те, чи погіршує зовнішній вигляд КТЗ така заміна (підпункт «е» пункту 8.6.2 Методики).

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992р. N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

З змісту правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі 6-2808 цс 15 від 20 січня 2016 року вбачається, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи №17-4318 від 05 грудня 2017 року по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_4, ринкова вартість транспортного засобу марки "Маzda", д/н НОМЕР_3 до дорожньо-транспортної пригоди становить 116025,54 грн.

Вартість відновленого ремонту транспортного засобу марки "Маzda", д/н НОМЕР_3 становить 210036,32 грн.

Тобто вартість відновленого ремонту транспортного засобу марки "Маzda" перевищує її ринкову вартість.

Ринкова вартість транспортного засобу марки "Маzda", д/н НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 грудня 2015 року, становить 39079,37 грн. (а.с.114-127).

Встановлено, що рішенням Моторного (транспортного) страхового бюро України по справі №30264 про відшкодування шкоди в рамках регламентної виплати, позивачу було виплачено 50000,00 грн.

Оскільки, позивач відмовляється передати відповідачу пошкоджений автомобіль після відшкодування збитків, то суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму відшкодування шкоди в розмірі 26946,17 грн., що складає різницю між вартістю матеріальної шкоди в розмірі 116025,54 грн. та ринкової вартості автомобіля НОМЕР_4 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 грудня 2015 року, в розмірі 39079,37 грн. з урахуванням виплаченою МТСБ страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. (116025,54-39079,37 50000,00 = 26946,17 грн.).

Таким чином, на користь позивача слід стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 26946,17 грн.

Отже, позивач правомірно звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останнього сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу було спричинена матеріальна та моральна шкода.

Встановлено, що позивач також поніс витрати по сплаті за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 700,00 грн., що підтверджується квитанцією від 23 лютого 2016 року (а.с.26), витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 800,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (а.с.86), витрати на правову допомогу в розмірі 4900,00 (а.с. 157).

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України дані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану ним шкоду.

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., позивач посилається на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, повязаних із пошкодженням його автомобілю. Також зазначав, що в результаті ДТП, був порушений його звичайний життєвий ритм, оскільки він не мав можливості використовувати автомобіль для своїх потреб.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням характеру скоєного адміністративного правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивачки, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, і з відповідача слід стягнути на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 4000,00 грн.

Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову- на відповідача.

Судовий збір у справі складає 273,00 грн. за вимоги майнового характеру, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Судовий збір за вимоги немайнового характеру складає 551,20 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду дані виплати не сплатив.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №060574, виданий 26 січня 1996 року Овідіопольським РВ Одеської області зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, суму матеріальної шкоди в розмірі 26946 (двадцять шість тисяч девятсот сорок шість) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №060574, виданий 26 січня 1996 року Овідіопольським РВ Одеської області зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, суму моральної шкоди в розмірі 4000 ( четири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №060574, виданий 26 січня 1996 року Овідіопольським РВ Одеської області зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, суму витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №060574, виданий 26 січня 1996 року Овідіопольським РВ Одеської області зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, суму витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №060574, виданий 26 січня 1996 року Овідіопольським РВ Одеської області зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, суму витрат на правову допомогу в розмірі 4900 (чотири тисячі девятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №060574, виданий 26 січня 1996 року Овідіопольським РВ Одеської області зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, судовий збір за відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 273 (двісті сімдесят три ) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №060574, виданий 26 січня 1996 року Овідіопольським РВ Одеської області зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір за відшкодування моральної шкоди в розмірі 551 (пятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 27 квітня 2018 року.

Суддя О.М. Сегеда