Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 750/9626/16-ц

провадження № 61-4573св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна, Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова

від 28 листопада 2016 року у складі судді Рахманкулової І. П. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 лютого 2017 року у складі суддів: Онищенко О. І., Вінгаль В. М., Козюри Л. В.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г. В. (далі - приватний нотаріус Київського МНО Семенова Г. В.), Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Деснянський ВДВС міста Чернігова ГТУЮ у Чернігівський області), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 21 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 61 590 грн 90 коп., що еквівалентно 7 529,45 доларам США та додатковий кредит -

28 555 грн 95 коп., що еквівалентно 3 490,95 доларам США зі сплатою 9,90 % річних строком на 60 місяців на придбання автомобіля марки Volkswagen Polo Sedan.

З метою забезпечення умов кредитного договору, 24 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено договір застави, відповідно до умов якого останній передав у заставу відповідачу транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan.

12 лютого 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило позивачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (далі - вимога щодо дострокового повернення кредиту), що станом на поточну дату (11 лютого 2016 року) становить 141 884 грн 85 коп., з яких: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту - 3 113,50 доларів США, що в еквіваленті складає 80 779 грн 76 коп.; несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 52 551 грн 70 коп.; штрафні санкції відповідно до статті 8.3 договору - 8 553 грн 39 коп., а також штраф у розмірі 20 % від суми кредиту - 12 318 грн 18 коп.

У зв'язку з тим, що заборгованість за кредитним договором не сплачена, відповіді на письмову вимогу про повернення кредиту не отримано, ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. 24 березня 2016 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави.

Посилаючись на те, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, його вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки останній не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, у зв'язку з чим просив задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що безспірність заборгованості підтверджено документами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік № 1172). Крім того, різні суми заборгованості пояснюються зміною курсу гривні відносно до курсу долара США.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 лютого 2017 року рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що нотаріусу надано всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а також докази належного повідомлення позивача про наявність заборгованості. Апеляційний суд дійшов висновку, що факт зазначення в виконавчому написі суми заборгованості в гривневому еквіваленті в більшому розмірі, ніж у вимозі щодо дострокового повернення кредиту, не свідчить про наявність спору між сторонами, а вказує на зміну курсу валют, оскільки в доларовому еквіваленті сума заборгованості не змінилася.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 154 996 грн 97 коп., що відрізняється від суми, яка зазначена у вимозі щодо дострокового повернення кредиту. Крім того, суди дійшли невірного висновку про те, що не передбачено обов'язку надання доказів на підтвердження отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень зобов'язання, а достатнім є факт надсилання такої вимоги на вказану в договорі застави адресу.

У квітні 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку № 1172, на підставі яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Крім того, різні суми заборгованості пояснюються зміною курсу гривні до долару США.

29 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами встановлено, що 21 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 61 590 грн 90 коп., що еквівалентно 7 529,45 доларам США та додатковий кредит - 28 555 грн 95 коп., що еквівалентно 3 490,95 доларам США зі сплатою 9,90 % річних строком на 60 місяців на придбання автомобіля марки Volkswagen Polo Sedan, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, 2012 року випуску.

З метою забезпечення умов кредитного договору, 24 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено договір застави, відповідно до умов якого останній передав у заставу відповідачу транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу позивачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту, відповідно до якої станом на 11 лютого 2016 року сума заборгованості позичальника становить 141 884 грн 85 коп., з яких: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту - 3 113,50 доларів США, що в еквіваленті складає 80 779 грн 76 коп.; несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 52 551 грн 70 коп.; штрафні санкції відповідно до статті 8.3 договору - 8 553 грн 39 коп., а також штраф у розмірі 20 % від суми кредиту - 12 318 грн 18 коп.

24 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського МНО Семеновою Г. В. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вказані вимоги закону суди не врахували та не звернули уваги на те, що сума заборгованості, вказана у вимозі щодо дострокового повернення кредиту є відмінною, ніж та, що вказана у виконавчому написі. Відповідно до виконавчого напису, станом на 11 лютого 2016 року сума до стягнення становить 154 996 грн 97 коп., з яких: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 52 551 грн 70 коп.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 8 553 грн 39 коп.; сума кредиту до повернення - 81 573 грн 70 коп.; штраф в розмірі 20 % під суми кредиту - 12 318 грн 18 коп.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За загальним правилом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення.

Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором підлягає перевірці з урахуванням положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У вимозі щодо дострокового повернення кредиту ТОВ «Порше Мобіліті» зазначено, крім основної заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій (пені в розмірі 10 %, штрафу 15 % та штрафних санкцій за статтею 8.3. договору), що за порушення строків дострокового повернення кредиту на вимогу кредитора до суми заборгованості буде додано штраф у розмірі 20 % від суми кредиту.

Висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, що заявлені вимоги відповідача є безспірними, не є вірним, оскільки стягувачем стягнуто з боржника штраф та пеню, тобто застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань, що є винними діями, які підлягають доведенню належними та допустимими доказами, у тому числі із урахуванням вимог статті 61 Конституції України.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди не звернули уваги на порушення вимог чинного законодавства щодо вчинення виконавчого напису, що є підставою для скасування судових рішень та задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судами попередніх інстанцій неправильно застосовано закон, судові рішення відповідно до положень статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що у справі наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, позивачу слід відшкодувати витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 551 грн 20 коп., за подання апеляційної скарги у розмірі 606 грн 32 коп. та за подання касаційної скарги у розмірі 661 грн 44 коп., а всього - 1818 грн 96 коп.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 лютого 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною 24 березня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 466, про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіля марки Volkswagen Polo Sedan, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, 2012 року випуску.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1818 грн 96 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик