ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року

м.Суми

Справа №587/2724/17

Провадження № 22-ц/788/490/18

Апеляційний суд Сумської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Кононенко О.Ю., Криворотенка В.І.,

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області в складі судді Степаненка О.А. від 22 січня 2018 року, ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 предявила позов до ОСОБА_2 про зміну визначеного заочним рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 квітня 2014 року розміру аліментів на сина ОСОБА_3, який народився 10 березня 2011 року.

Посилаючись на те, що син потребує значно більшого догляду і матеріальних витрат для належного забезпечення його навчання, харчування, лікування, позивач просила на підставі ст.ст. 184, 192 СК України змінити розмір аліментів, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (ас. 2-3).

У грудні 2017 року ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, подав заперечення на позов, які мотивовані тим, що відповідач не працює, має на утриманні непрацездатних батьків і брата (ас. 45).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 січня 2018 року змінити розмір аліментів, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28 вересня 2017 року і до повноліття дитини.

В іншій частині позову відмовити.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не має постійного місця роботи, а тому підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду Сумської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; просить скасувати рішення суду попередньої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував право позивача подати заяву про перегляд способу присудження аліментів, визнання платником аліментів факту відсутності у нього постійного доходу. При цьому звертає увагу на те, що відповідач не надав доказів, що він немає постійного доходу і що батьки і брат знаходяться на його утриманні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, обґрунтовуючи позицію тим, що позивачем не доведений факт, що у платника аліментів змінився майновий стан. Вважає, що ОСОБА_1 обрала неправильний спосіб захист свого цивільного права, оскільки позов мотивований необхідністю додаткових витрат на навчання і розвиток здібностей дитини.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін з підстав, наведених у відзиві.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що 25 вересня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, у якому 10 березня 2011 року народився син ОСОБА_3.

Заочним рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 квітня 2014 року шлюб розірваний. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (ас.4, 8).

Установивши, що платник аліментів є працездатним, на час розгляду справи постійної роботи і стабільного доходу не має, а мінімальний розмір аліментів законодавчо змінений, суд першої інстанції визнав ці обставини достатніми для збільшення мінімального розміру аліментів і для відмови в задоволенні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на тверду грошову суму 2500 грн.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_4 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 СК України) і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з розясненнями, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Проте суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідивши надані сторонами письмові докази і правильно встановивши, що з позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, звернулась одержувач аліментів; не урахував наведені норми права, зокрема абзац другий частини третьої статті 181 СК України, і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Крім того, задовольняючи позов про зміну розміру аліментів частково, суд стягнув аліменти з 28 вересня 2017 року, тобто з дня предявлення позову. Проте у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що зазначено в абзаці четвертому п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

За таких обставин довід апеляційної скарги щодо неправильності висновку суду про відсутність підстав для визначення аліментів в твердій грошовій сумі визнається обґрунтованим.

Щодо визначення щомісячного розміру аліментів, слід зазначити, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років установлений з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року установлений - 1860 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач визначила розмір аліментів у 2500 грн. щомісячно, посилаючись, зокрема, на покращення матеріального становища платника аліментів. Однак на порушення вимог статті 81 ЦПК України не надала належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що змінився матеріальний стан платника аліментів, а також, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі.

З урахуванням встановлених у справі обставин, у тому числі наявність у ОСОБА_2 непрацездатних батьків, яких він у силу статті 202 СК зобовязаний утримувати, суд апеляційної інстанції визначає щомісячний розмір аліментів на сина у 1500 грн.

Наведене в апеляційній скарзі обґрунтування заявленого позивачем до стягнення розміру не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про покладення судом в основу рішення належним чином не перевірених посилань відповідача на відсутність постійного доходу, оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, мотивує скаргу тим, що суд не урахував вимоги закону щодо призначення аліментів у твердій грошовій сумі у разі, якщо платник аліментів не має постійного заробітку. Щодо знаходження на утриманні відповідача непрацездатного брата, то відповідні мотиви в оскарженому рішенні не наведені.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що діючий Сімейний кодекс (ст. 185) зобовязує батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, у разі необхідності додаткових витрат на дитину, зокрема викликаних її хворобою, на що посилалась ОСОБА_1 в обґрунтування позову і апеляційної скарги, позивач не позбавлена права предявити до суду відповідний позов.

Щодо наведених у відзиві аргументів недоведеності позивачем зміни майнового стану платника аліментів і обрання неправильного способу захисту цивільного права, суд апеляційної інстанції не приймає їх з тих підстав, що абзац другий частини третьої статті 181 СК України допускає зміну за рішенням суду за позовом одержувача аліментів способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржене судове рішення змінює в частині визначення щомісячного розміру аліментів. Стягнути з ОСОБА_2 кошти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., який підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Проте, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд не урахував наведені норми і стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави 704 грн 80 коп. судового збору, який вирахував із прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 грудня 2017 року 1762 грн.

Установлено, що ОСОБА_1 пред'явила позов у вересні 2017 року, а тому розмір судового збору за подання позовної заяви становить 640 грн (1600х0,4).

З урахуванням положень ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, якими врегульований розподіл судових витрат, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір, пов'язаний з розглядом справи у суді, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 384 грн. Решта судових витрат (256 грн) компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також з ОСОБА_2 у дохід держави стягується судовий збір 576 грн., ураховуючи, що ОСОБА_1 у силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції звільнена. Решта 384 грн (960 грн 576 грн) компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 січня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце реєстрації: буд. 36, вул. Шевченка, с. Добротове Кролевецького району Сумської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: кв.182, буд. 54/1, вул. Харківська, м. Суми, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі заочного рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 квітня 2014 року у справі № 587/651/14-ц, відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: буд. 36, вул. Шевченка, с. Добротове Кролевецького району Сумської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у дохід держави судовий збір у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції 384 грн.

Решта судових витрат (256 грн) компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: буд. 36, вул. Шевченка, с. Добротове Кролевецького району Сумської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у дохід держави судовий збір у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 576 грн (КБКД 22030101; р/р 0002; одержувач УК у м. Сумах (м. Суми), 22030101; банк одержувача - ГУДКСУ у Сумській області; ; МФО 837013. Призначення платежу *;101; код ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8); Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Апеляційний суд Сумської області).

Решта судових витрат (384 грн) компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді: О.Ю.Кононенко

ОСОБА_6

Дата складення повного судового рішення 12 квітня 2018 року

ОСОБА_7Біляєва