04.05.2018 Справа № 363/196/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 12.04.2016 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, чим порушив норми діючого законодавства, оскільки станом на 18.12.2017 року існує заборгованість, яку просить стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 17 486,49 грн., яка складається з наступного: 5 464,16 грн. тіло кредиту, 3 943,41 нарахованих відсотків за користування кредитом, 6 770,04 нарахованої пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 808,88 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.03.2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.03.2018 року ОСОБА_2 отримав копію ухвали суду від 07.03.2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

У пятнадцятий денний строк з дня отримання ухвали суду від 07.03.2018 року відповідач не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Зі змісту ч.1 ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, 12.04.2016 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України вбачається, що Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4.,

відповідач, як клієнт банку, надав згоду щодо встановлення кредитного ліміту за рішенням банку та у будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, грошові кошти та нараховані проценти не сплачує, у звязку з чим станом на 18.12.2017 року за відповідачем по укладеному кредитному договору від 12.04.2016 року рахується заборгованість на загальну суму 17 486,49 грн., яка складається з:

- 5 464,16 грн. тіло кредиту;

- 3 943,41 нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 6 770,04 нарахованої пені;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 808,88 грн. - штраф (процентна складова).

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, оскільки в судом встановлено, що між сторонами укладався кредитний договір, за умовами якого відповідач взяв на себе певні зобовязання, що належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та примусового стягнення заборгованості.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

На підставі статей 525, 526, 629, 1049, 1054 ЦК України та керуючись статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 12.04.2016 року у розмірі 17 486,49 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д.Рудюк