Справа № 468/134/18-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.02.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря - Рижньової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 24.06.1998 року придбав у відповідача квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди позивач передав відповідачу обумовлену ними суму вартості будинку. За нормами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору. Оскільки угоду сторони фактично виконали, позивач просив про задоволення позову.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (оголошенням). До суду не надходило відзиву на позов.

З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони належним чином повідомленні, а відповідач не подав до суду письмового відзиву, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (договір купівлі-продажу №1-164 від 24.06.1998 року, укладений на товарній біржі „Віконт-Т"; реєстраційний напис про реєстрацію квартири на праві власності за ОСОБА_1; будинкову книгу на квартиру), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 24.06.1998 року ОСОБА_1 придбав у відповідача ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди позивач передав відповідачу обумовлену ними суму вартості будинку. За нормами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню.

Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки продавець ухилявся від нотаріального посвідчення договору.

Таким чином судом встановлено, що при укладені угоди було порушено право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу будинку, який потребував нотаріального посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР.

Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу №1-164 від 24.06.1998 року, укладеним на товарній біржі „Віконт-Т"; будинковою книгою, реєстраційним написом, крім того, відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилився від нотаріального посвідчення угоди, - зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку.

Оскільки позивач як інвалід І групи звільнений від сплати судового збору, а ст. 141 ЦПК України, якою врегульовано порядок розподілу між сторонами судових витрат, в тому числі і судового збору, не передбачає можливість стягнення судового збору на користь держави, тому суд не в праві вирішувати питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору за розгляд даної справи.

На підставі ст.ст. 47; 227 ЦК УРСР та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, який був укладений 24 червня 1998 року між ОСОБА_1 (покупцем), з одного боку, та ОСОБА_2 (продавцем), з другого боку, та зареєстрований на товарній біржі „Віконт-Т" 24 червня 1998 року за № 1-164.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: