Постанова

Іменем України

20 листопада 2018 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2988/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

за участю секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

в складі судді Кравченко Л.М.

від 20 серпня 2018 року

у справі №362/995/18 Васильківського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Васильків-Млин»

про розірвання договору найму (оренди) транспортних засобів та повернення майна,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Васильків-Млин» (далі - ТОВ ВФ «Васильків-Млин»), в якому просив розірвати договори найму транспортних засобів від 06.08.2012 за №1753 та №1749, посвідчені приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. та зобов'язати повернути йому орендовані за договорами транспортні засоби.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.08.2012 між ним та відповідачем укладено два договори найму транспортних засобів, за умовами яких він передав ТОВ ВФ «Васильків-Млин» в тимчасове користування транспортні засоби на строк дії договору 10 років. В даних договорах погоджено плату за користування об'єктами найму та інші істотні умови договору.

Зазначав, що у зв'язку із істотною зміною обставин, якими він керувався при укладенні договорів оренди транспортних засобів, 06.12.2017 звернувся до відповідача з пропозицією переглянути розмір орендних платежів за договорами, встановивши новий розмір, з огляду на те, що ним втрачено економічну вигоду, на яку він розраховував при укладенні договорів та невідповідністю діючих орендних тарифів ринковим тарифам на зазначені види послуг.

Однак, відповідач отримавши вказаний лист, відповіді не надав, а отже пропозиція щодо зміни істотних умов договору залишилась без розгляду.

Вказував, що не досягнувши згоди щодо приведення договорів у відповідності з обставинами, які істотно змінились, а саме збільшення розміру орендної плати, вважав що отримав право на розірвання договору найму транспортного засобу на підставі ст. 652 ЦК України та право повернення транспортних засобів на підставі ст. 785 ЦК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; судом не досліджено наявні в матеріалах справи докази.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував на те, що суд першої інстанції за його клопотанням не відклав розгляд справи, чим порушив право надати суду докази на підтвердження позовних вимог, зокрема докази звернення до відповідача з пропозицією зміни істотних умов Договорів оренди транспортних засобів, а саме щодо розміру орендних платежів.

Вказував, що помилково надав до суду копію іншого листа-пропозиції від 06.12.2017 щодо зміни істотних умов договорів, який стосується інших договорів з відповідачем, стосовно яких вимоги в цьому позові не висувались.

Крім цього, вказував, що відповідачем у відзиві та під час судового засідання в суді першої інстанції не спростовувалось звернення позивача з пропозицією про зміну істотних умов договорів.

Зазначав, що обставини укладання спірних договорів не оскаржує, а намагається в законний спосіб позбутися правочинів у зв'язку із істотною зміною обставин, а тому посилання в рішенні суду на обставини укладення спірних договорів суперечать нормам матеріального права.

За наведених обставин просив скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2018 та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в ній та просив задовольнити.

Представник відповідача ТОВ ВФ «Васильків-Млин» - Насонова Л.В. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 серпня 2012 року між ОСОБА_1 (наймодавець) та ТО ВФ «Васильків-Млин» (наймач) укладено два Договори найму транспортного засобу за реєстровим номером №1753 та №1749.

За умовами вказаних договорів наймодавець передав, а наймач прийняв в тимчасове платне користування транспортний засіб марки АСП, модель 25, 1998 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер, НОМЕР_2, номер шасі НОМЕР_3 тип ТЗ: напівпричіп н/п-цистерна-е та транспортний засіб марки МАЗ, модель 54323, 1993 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі, НОМЕР_4, тип ТЗ: вантажний сідловий тягач-е.

Відповідно до ч. 1. ст. 759 ЦК України за договоромнайму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до 1. ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як встановлено судом, при укладанні вказаних вище договорів сторонами було погоджено його істотні умови щодо предмету, строку договору, плати за договором та інше.

Так, пунктами 2.1. вказаних договорів передбачено, що дані договори найму (оренди) укладаються сторонами на 10 (десять) років з дня передачі автомобілів наймачеві.

Пунктами 3.1. договорів визначено, що орендна плата за договорами становить 5 400,00 грн на рік за договором найму №1753 та 11 400,00 грн за договором найму №1749.

Пунктом 6.2. договорів оренди визначено, що питання, не врегульовані у цьому договорі (в том у числі і межі відповідальності при невиконанні чи неналежному виконанні умов договору, розірванні договору тощо) вирішуються відповідно до чинного цивільного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з огляду на наступне.

За змістом ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, тау мови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно із частиною 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Частиною 2 статті 652 ЦК України встановлено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний.

Частиною 4 статті 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував на те, що листом від 06.12.2017 звертався до ТОВ «ВФ «Васильків-Млин» з письмовою пропозицією щодо зміни розміру орендних платежів за Договорами оренди транспортного засобу, у зв'язку зі зміною істотних обставин, якими він керувався при укладенні договорів, а саме з втратою економічної вигоди, на яку він розраховував при укладенні договорів, невідповідністю діючих орендних тарифів ринковим тарифам на зазначені види послуг.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Разом з цим, позивач, звертаючись до суду з позовом про розірвання договорів оренди, та посилаючись на обставини направлення відповідачу пропозиції щодо зміни істотних умов договорів, на підтвердження своїх обґрунтувань у відповідності до вимог ст. 12, 76, 81 ЦПК України не надав суду першої інстанції належних доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає у відмові в задоволенні клопотання позивача про відкладення судового засідання для надання доказів на підтвердження обґрунтувань позову, відхиляються колегією суддів як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи.

Так, матеріали справи не містять заяви чи клопотання позивача про відкладення розгляду справи для надання доказів.

Більш того, як вбачається з протоколу судового засідання суду першої інстанції від 20.08.2018 ОСОБА_1 жодних клопотань не заявляв (а.с. 46). Позивач не подавав до суду першої інстанції письмових зауважень щодо неповноти або неправильності протоколу судового засідання.

За наведених обставин, колегія суддів не приймає до уваги долучений до апеляційної скарги доказ, а саме лист-пропозицію щодо зміни істотних умов договорів від 06.12.2017, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Доводи позивача про те, що втрата економічної вигоди, знецінення встановленої договором орендної плати внаслідок стрімких інфляційних процесів, які не залежали від дій сторін, а також невідповідність діючих орендних тарифів ринковим тарифам на зазначені види послуг, не є підставою для розірвання договорів.

Фінансова криза в країні, суттєва зміна кон'юнктури ринку, девальвація гривні, на які посилається позивач для обґрунтування підстав розірвання договорів оренди транспортних засобів, є обставинами загального характеру, комерційними ризиками сторін та повною мірою стосуються обох сторін договору, а тому не можуть бути віднесені до обставин, якими сторони керувалися під час укладення договорів і виходили з того, що ці обставини не настануть.

З огляду на викладене, виконання договору порушило би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому наведене не є підставами для розірвання спірного договору в розумінні статті 652 ЦК України.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, що розглядаючи спір суд першої інстанції неналежно з'ясував обставини, оскільки в межах доводів позову суд повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Посилання в рішенні суду на обставини укладення договорів, зокрема щодо усвідомлення сторонами договорів значення своїх дій та керування ними, які є підставою для визнання оспорюваних договорів недійсними, а не їх розірвання, не призвело до неправильного вирішення спору, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

В.А. Кравець