Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 127/26150/15-ц

провадження № 61-2071св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - фізична особа-підприємць ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року у складі суддів: Якименко М. М., Рибчинського В. П., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про заміну товару неналежної якості та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 15 серпня 2014 року він купив у відповідача секційний бетонний паркан, який складається із 752 плит та 194 бетонних стовпчиків за ціною 56760,00 грн. Однак, на початку жовтня 2015 року позивач виявив на декількох плитах значного розміру тріщини та різні дефекти на їх поверхні.

Позивач зазначив, що виробник бетонного паркану грубо порушив технічні умови ДСТУ БВ.2.7.- 163: 2008, використавши звичайну проволоку, яка забезпечує міцність виробів, а тому плити є небезпечними для життя та здоров'я оточуючих людей та неналежної якості. Неодноразові звернення до відповідача з проханням обміняти неякісний товар на якісний, однак останній заміну товару не здійснив.

Оскільки було виявлено, що бетонні плити виготовлені із проволоки товщиною 3 мм по всьому периметру армування, в той час як згідно з ДСТУ БВ 2.7.- 163: 2008 бетонні плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де були навантаження, а між ними у вигляді сітки-проволока товщиною 3 мм. ОСОБА_2 просив суд зобов'язати відповідача провести демонтаж бетонних плит неналежної якості, замінити їх на бетонні плити належної якості, яка встановлена вимогами технологічних умов, за власний рахунок, а також стягнути моральну шкоду, яку він оцінював в 10000,00 грн.

Справа розглядалась неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 травня 2016 року апеляційна скарга була відхилена, а рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвала апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року була скасована, а справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року скасовано і ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 2245,40 грн. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 провести демонтаж секційного бетонного паркану неналежної якості, який складається із 752 бетонних плит та 194 бетонних стовпчиків та замінити на бетонні плити та стовпчики в такій самій кількості, виготовлених відповідно до технічних умов за власний рахунок. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що обов'язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця, відповідач, не довів належну якість товару, відсутність в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняють його від відповідальності.

12 січня 2018 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, в якій просить рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи в повному обсязі не дослідив докази, проігнорував ряд обставин, а саме: суд не з'ясував чи було вчинено правочин між сторонами взагалі; позивачем належним чином не доведено, що придбані ним бетонні конструкції (паркан) не відповідають вимогам ДСТУ БВ 2.7.- 163: 2008; плити пошкоджені впавши деревом, було замінені на нові, тому вимога про заміну всіх плит є безпідставною; підстав відшкодовувати моральну шкоду немає.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційним судом встановлено, що 15 серпня 2014 року позивач придбав у відповідача секційний бетонний паркан, який складається із 752 плит та 194 стовпчиків за ціною 56 760,00 грн. В жовтні 2015 року на декількох плитах були виявлені значного розміру тріщини та різного роду дефекти, в зв'язку з чим позивач звернувся з проханням обміняти товар неналежної якості на належний за рахунок відповідача.

Апеляційним судом встановлено, що бетонні плити виготовлені з проволоки товщиною 3 мм по всьому периметру армування, в той час як згідно з ДСТУ БВ.2.7-163:2008 плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де буде навантаження, а між ними у вигляді сітки - проволока товщиною 3 мм, тобто з істотними недоліками.

Ухвалою від 11 січня 2016 року судом першої інстанції у цій справі за клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької торгово-промислової палати. Однак матеріали справи були повернуті експертною установою до суду без виконання, оскільки у Вінницькій торгово-промисловій палаті відсутня лабораторія, яка може провести такі дослідження.

Згідно статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного строку або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару, покупець має право, вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення.

Встановивши, що відповідач продав позивачу товар неналежної якості, апеляційний суд зробив правильний висновок про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень Верховного Суду. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку із наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. І.Крат

В. П.Курило