Справа №150/290/18
Провадження по справі №2/150/123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Володовській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, тому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та її представник - адвокат адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, виданої 08.06.2018 року, в судовому засіданні свої вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнає та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також не заперечує проти передачі дітей позивачу під опіку.

Представник органу опіки та піклування Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області - голова опікунської ради Борівської сільської ради Чернівецького району Крамар В.В., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З'ясувавши позицію учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, ґрунтуючись на наступних підставах.

Судом встановлено, що відповідач є рідною донькою позивача, що стверджується копією свідоцтва про народження за НОМЕР_1, виданого 02.10.1988 року, згідно якого матір'ю ОСОБА_2 значиться ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_2 є рідною матір'ю неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, видане 25.06.2007 року виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 7) та копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, видане 15.06.2011 року виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 8).

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з позивачем, перебувають на її утриманні.

Вище зазначене підтверджено в судовому засіданні позивачем та не заперечується відповідачем ОСОБА_2

Опікунською радою Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області за результатами розгляду звернення директора Борівської ЗОШ І-ІІ ступенів Попова О.В. вирішено рекомендувати Службі у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації взяти на облік сім'ю ОСОБА_2, яка опинилася в складних життєвих обставинах, центру соціальної служби Чернівецького РЦСССДМ взяти сім'ю ОСОБА_2 під соціальний супровід, про що свідчить рішення №1 від 25 січня 2018 року «Про розгляд звернення директора Борівської ЗОШ І-ІІ ступенів Попова О.В.» (а.с. 10).

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, №3 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається із показів позивача ОСОБА_1, відповідач не бере участі у вихованні дітей та їх розвитку, матеріально їх не забезпечує, жодним чином не цікавиться життям дітей, на зауваження припинити аморальний спосіб життя ОСОБА_2 не реагує. Діти виховуються дідом та бабою, з якими і проживають.

Із характеристики учня 1 класу Борівської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_4 та характеристики учня 5 класу Борівської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_3., виданих директором комунального закладу «Борівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Чернівецької районної ради Вінницької області» Поповим О.В. від 10.05.2018 року, дід та баба цікавляться навчанням дітей та відповідально ставляться до їх виховання у сім'ї, регулярно відвідують школу (а.с. 10, 11).

Вище зазначені обставини свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов'язками щодо виховання та утримання дітей, оскільки, ОСОБА_2, будучи матір'ю неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не займається вихованням дітей, не створила жодних умов для їх фізичного та духовного розвитку; про синів не піклується, не забезпечує їх необхідними продуктами харчування та речами, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не забезпечує медичного огляду не виявляє бажання бачити дітей.

Дані обставини дають суду законні підстави у відповідності до положень ст.164 Сімейного кодексу України позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3

При вирішенні питання про передачу неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під опіку бабці ОСОБА_1 судом враховується наступне.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки (ст.55 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років (ч.2 ст.243 Сімейного кодексу України).

Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.3 ст.60 ЦК України).

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яку призначається лише за її письмовою заявою.

ОСОБА_1, будучи бабкою неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, у позовній заяві просить передати їй під опіку онуків, які позбавлені батьківського піклування, свої вимоги підтримує в судовому засіданні.

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання ОСОБА_1 від 11 червня 2018 року,в ході обстеження умов проживання даної сім'ї, проведеного комісією в складі депутата Борівської сільської ради Чернівецького району Малобенського С.П., секретаря Борівської сільської ради Чернівецького району Чорної Н.Д. та соціального працівника Капелістої А.М., було встановлено, що ОСОБА_1 проживає у власному будинку площею 73,3 кв. м., який перебуває в добровільному стані, санітарно - гігієнічні норми проживання не порушені, ведеться підсобне господарство, фактів жорстокого поводження з дітьми не виявлено.

Згідно довідки - характеристики, виданої виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 11.05.2018 року за №1004, ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується з позитивної сторони (а.с. 9).

Із висновку опікунської ради Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03.07.2018 року за №183, вбачається доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

З врахуванням вище наведених обставин, беручи до уваги наявність достатніх та належних підстав, які підтверджено письмовими доказами по справі, що свідчать про відповідність особистих якостей ОСОБА_1 вимогам законодавства щодо призначення опікуном над дітьми, які позбавлені батьківського піклування, її поведінка та інтереси не суперечать інтересам неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які потребують опіки, здатна виховувати дітей, суд приходить до висновку про доцільність та необхідність передачі неповнолітніх дітей під опіку їхній бабці ОСОБА_1, яка фактично займається їх вихованням, доглядає їх та матеріально забезпечує.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, вони підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які окрім цього підтверджено в судовому засіданні як показами представника опікунської ради Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Крамар В.В., так і зібраними по справі письмовими доказами, які свідчать про невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відповідачем визнаються позовні вимоги та не заперечується проти їх задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу ст.164 СК України приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи,.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Так, частиною 2 статті 258 Сімейного кодексу України встановлено, що баба та дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

ОСОБА_1, будучи бабою неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідності до положень вище зазначеного Закону при зверненні до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, звільнена від сплати судового збору, про що зазначається позивачем у поданій позовній заяві з чітким посиланням на норму Закону України «Про судовий збір».

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.6 ст.141 ЦПК України).

З врахуванням того, що позивача, на користь якого ухвалюється рішення, звільнено від сплати судового збору, суд в силу положень статті 141 ЦПК України дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь держави судового збору.

Предметом позовних вимог згідно прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 визначено дві вимоги немайнового характеру: про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також про передачу неповнолітніх дітей під опіку ОСОБА_1

Відповідно ч.1ст.188 ЦПК України в одній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У пункті 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, № 10 роз'яснюється, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог або загальною сумою (п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах").

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» від 07.12.2017 року, №2246-VІІІ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1762 гривні 00 копійок.

Таким чином сума судового збору, що підлягає стягненню із відповідача на користь держави, від сплати якого звільнено позивача при зверненні до суду із позовною заявою, яка містить дві вимоги немайнового характеру, становить 1409 гривні 60 копійок.

На підставі ст., ст.164, 243 СК України, ст.ст., 55, 59, 60, 63 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 141, 206 ч.4, 263 - 265, 274, 279, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Передати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 під опіку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1409 (однієї тисячі чотирьохсот дев'яти) гривень 60 копійок.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення (п.15, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк