Справа № 146/899/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" квітня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Сідак Н.П.,

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Томашпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання батьківства ,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить винести рішення, яким визнати, що він - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області, громадянин України є батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженої ОСОБА_3 і внести відповідні зміни до актового запису про народження.

Позов обґрунтовано наступним.

Позивач ОСОБА_2 вказує, що з відповідачкою по справі ОСОБА_3 з 2002 року по липень 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство за адресою вулиця АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в сторін народилася донька ОСОБА_4. Позивач зазначає, що за весь період, який вони проживали з відповідачкою він постійно піклувався про доньку, купував речі, приймав участь у її виховані та матеріальному забезпеченні.

Разом з тим, після народження доньки відповідачка записала її на своє прізвище ОСОБА_3, а по батькові ОСОБА_4, пояснивши це тим, що вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

На неодноразові пропозиції зареєструвати шлюб і надати доньці прізвище ОСОБА_2 відповідачка відмовлялася, пояснюючи тим, що вона отримує пільги як одинока мати.

На даний час відповідачка перешкоджає позивачу у побаченнях з дитиною, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення, зокрема зазначила, що ОСОБА_2 дійсно є батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник Томашпільського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду заяву згідно якої справу просить розглянути без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4. Батьком дитини вказано ОСОБА_7 та матір'ю - ОСОБА_3. З копії актового запису про народження ОСОБА_4 № 3 від 20 червня 2014 року, вбачається, що відомості про батька внесені за заявою матері, у відповідності з ч. 1 ст. 35 СК України.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області від 11 липня 2017 року № 675, вбачається, що ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_3 з 2012 року по липень 2017 року, вів спільне господарство за адресою АДРЕСА_1, без реєстрації та виховували дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. ( а.с.6)

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року у даній справі за клопотанням позивача ОСОБА_2 було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу.

19 березня 2018 року на адресу суду надійшла інформація експертної установи, якій було доручено проведення експертизи, згідно якої в проведенні експертизи відмовлено, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 повідомив про відмову сплачувати вартість молекулярно-генетичної експертизи, тому виконати ухвалу суду неможливо.

Згідно із ч. 1 ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Власне на реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Правовий аналіз ст. 125 СК України дає змогу дійти висновку про існування двох способів визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою: добровільний та судовий. Добровільний спосіб полягає у двосторонньому волевиявленні матері та батька, яке полягає у зверненні до державного органу реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою, або ж у зверненні особи, яка вважає себе батьком дитини. Іншими словами добровільний спосіб можливо назвати реєстраційним або позасудовим. Суть судового способу визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою полягає у зверненні одного з подружжя до суду, який в результаті розгляду цивільної справи по суті встановлює батьківство судовим рішенням, яке є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Дана стаття регламентує судовий спосіб захисту сімейних прав та інтересів у сфері батьківства. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки позивач стверджує про наявність кровного споріднення між ним та дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, а відповідачка вказаний факт визнала та не оспорює, за таких обставин суд вважає доведеною обставину наявності кровного споріднення між позивачем і дитиною ОСОБА_4, а тому є необхідним ухвалити рішення про визнання ОСОБА_2 як батька дитини ОСОБА_4 При цьому суд виходить також і з того, що згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо вимоги позивача ОСОБА_2 про внесення відповідних змін до актового запису про народження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. З огляду на вищевказану норму слід зазначити, що рішення суду про визнання батьківства є достатньою підставою для внесення відповідних змін до актового запису, тому вимога про внесення змін до актового запису про народження задоволенню не підлягає, крім того внесення змін до актових записів не відноситься до компетенції суду. Керуючись ст. ст. 2,4,13,76,81 ЦПК України, ст. ст. 125, 128, 135 СК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Томашпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання батьківства задоволити частково. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області, громадянин України батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Судові витрати залишити за позивачем. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2018 року

Суддя: О. В. Пилипчук