П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 758/10056/17

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/3816/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Лісовська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Герасименка Олександра Володимировича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Квіти України» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року, постановлену під головуванням судді Супрун Г.Б., про забезпечення позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Квіти України» про стягнення матеріального збитку, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Квіти України» (далі - ПрАТ «Агрофірма «Квіти України») матеріальний збиток у розмірі 990 000 грн., упущену вигоду у розмірі 5 040 000 грн. та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що за договором з відповідачем про співпрацю від 01 лютого 2010 року йому була надана в оренду земельна ділянка для ведення власної господарської діяльності, а саме розміщення на ній автомийки, проте в подальшому відповідач перешкоджав у допуску на цю земельну ділянку, де вже були розміщені засоби для провадження господарської діяльності. Побудоване позивачем приміщення відповідач використовує для власних потреб. Внаслідок припинення господарської діяльності він зазнав матеріальних збитків, які і просив відшкодувати.

З метою гарантування виконання рішення суду, 02 серпня 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив суд накласти арешт на транспортні засоби, які належать відповідачу на праві власності (ГАЗ 330282-757 2690, д.н. НОМЕР_1 та ГАЗ 33021 2445 д.н. НОМЕР_2); грошові кошти в межах ціни позову, які обліковуються на банківських рахунках ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» № НОМЕР_5 в ПАТ «Укрсоцбанк» та № НОМЕР_6 в ПАТ «Укргазбанк».

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено. Накладено арешт на:

- транспортні засоби марки ГАЗ 330232-757 2690, номер кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1; ГАЗ 33021 2445, номер шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_4;

- грошові кошти в межах ціни позову - 6 040 000 грн., які обліковуються на банківських рахунках ПрАТ «Агрофірма Квіти України»: п/р НОМЕР_5 в ПАТ «Укрсоцбанк» (, МФО 300023, адреса місцезнаходження Банку: 03150, м.Київ, вул. Ковпака, 29); п/р НОМЕР_6 в АБ «Укргазбанк» (, МФО 320478, адреса місцезнаходження Банку: 01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22), за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов'язкових платежів до державного бюджету.

У поданій апеляційній скарзі ГерасименкоО.В. в інтересах ПрАТ «Агрофірма «Квіти України», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у забезпеченні позову.

На обґрунтування доводів скарги зазначає, що самі по собі позовні вимоги є необґрунтованими; ухвала суду немотивована; суд не взяв до уваги неможливість накладення арешту на кошти, які призначені для виплат заробітної плати; арешт коштів на поточних рахунках може призвести до негативних наслідків господарської діяльності; судом першої інстанції не було вирішено питання щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

02 квітня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Представник ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» - Герасименко О.В. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що судом першої інстанції постановлено ухвалу про забезпечення позову з додержанням вимог закону. Відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені у ній обставини є обґрунтованими та дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Так, ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, як убачається із роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, в частині накладенні арешту на транспортні засоби, суд першої інстанції правильно виходив із того, що предметом спору є вимоги майнового характеру і відповідач має змогу відчужити зазначене рухоме майно, що може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту на рахунки відповідача в межах ціни позову, суд не звернув увагу, на те, що накладення арешту на грошові кошти ПрАТ «Агрофірма «Квіти України» перешкоджатиме здійсненню його господарської діяльності.

Крім того, позивачем не було надано доказів того, що відповідач є недобросовісним суб'єктом господарської діяльності і може ухилятися від виконання зобов'язань.

Таким чином, підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках ПрАТ «Агрофірма Квіти України» відсутні.

З урахуванням вищевикладеного ухвала про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ГерасименкаОлександра Володимировича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Квіти України» задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року в частині накладення арешту на грошові кошти Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Квіти України», які обліковуються на банківських рахунках №3627 в ПАТ «Укрсоцбанк» та №3857 в АБ «Укргазбанк», скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача відмовити.

В решті ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль