АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/5416/17
Провадження № 22-ц/792/155/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю апелянта ОСОБА_4, приватного виконавця ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року (суддя Мазурок О.В.) за заявою ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та приватного виконавця, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення коштів за договором позики з ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року в межах забезпечення зазначеного вище позову накладено арешт на автомобіль SUBARU «FORESTER», 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 7300 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 13.07.2017 р. 189143 грн. та 2691 грн. сплаченого судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В жовтні 2017 року ОСОБА_6 подала до суду заяву про скасування арешту на автомобіль SUBARU «FORESTER», 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є вона з тих підстав, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.07.2017 року позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення коштів, а відповідно до ст. 154 ЦПК України (2004 року), якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.11.2017 року скасовано арешт, що накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2017 року на автомобіль марки SUBARU «FORESTER», 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд безпідставно, з порушенням вимог ЦПК України та скасував заходи забезпечення позову, оскільки автомобіль має статус спільного майна подружжя і повинен забезпечити повне виконання рішення суду про стягнення грошових коштів на його користь з боржника ОСОБА_7

В судовому засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги та просить їх задовольнити.

Приватний виконавець при вирішенні вказаної апеляції покладається на думку суду.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26.03.2018 року клопотання ОСОБА_6 щодо перенесення розгляду справи на іншу дату та поновлення строку для подачі відзиву з підстав необхідності скористатися правовою допомогою залишено без задоволення. Оскільки ОСОБА_6 було вручено судову повістку у відповідності до вимог ч. 5 ст. 128 ЦПК України (за 6 днів до судового засідання) і остання мала достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому засіданні. Крім того, провадження у цій справі відкрито 20.12.2017 року і ОСОБА_6 відправлялися судові повістки про виклик до суду на 11.01.2018 року, 02.02.2018 року, 14.03.2018 року, однак остання ці повістки за місцем реєстрації та проживання не отримувала. Тому це клопотання суд розцінив як зловживання ОСОБА_6 процесуальними правами, що в силу ч.1 ст. 44 ЦПК України не допускається.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Питання забезпечення позову та скасування заходів забезпечення позову регулювалися ст.ст. 151-154 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час вирішення спірного питання (надалі ЦПК України 2004 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України (2004 року) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України (2004 року), якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Розясненнями, що викладені в п. 10 постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про те, що необхідність у забезпеченні позову відпала.

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2017 року було задоволено заяву позивача та в забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення коштів за договором позики накладено арешт на автомобіль марки SUBARU «FORESTER», 2009 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.07.2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 7300 дол. США, що по курсу НБУ станом на 13.07.2017 року еквівалентно 189143 грн. та 2691 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Вказаним рішенням встановлено, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_7 укладав договір позики в інтересах сімї, а тому позовні вимоги до ОСОБА_6 про стягнення коштів задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову не врахував, що 14.09.1996 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений шлюб, який розірвано 15.03.2017 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду, що набрало законної сили 28.03.2015 року (а.с. 70, 73).

А спірний автомобіль SUBARU «FORESTER», 2009 р.в., номерний знак НОМЕР_1 був придбаний в торгівельній організації ((6801) ВРЕВ м. Хмельницького) та право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 09.10.2014 року, тобто під час перебування ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у шлюбі (а.с. 23, 71).

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ж до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції були відсутні докази того, що спірний автомобіль SUBARU «FORESTER», 2009 р.в., номерний знак НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_6, адже належних та допустимих доказів щодо придбання вказаного автомобіля саме заявницею 09.01.2014 року за її особисті кошти в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України (2004 року) надано не було. Крім того, як вбачається із змісту заяви ОСОБА_6 про скасування арешту від 20.10.2017 року, заявниця просила суд постановити ухвалу про скасування арешту з підстав лише відмови у задоволенні вимог ОСОБА_4 до неї про стягнення коштів. Будь-яких інших підстав скасування заходів забезпечення позову заявниця не зазначала, як і не посилалася на докази щодо належності саме їй на праві особистої приватної власності спірного транспортного засобу. А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є такими, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального закону та не узгоджується з фактичними обставинами справи, а тому підлягає до скасування з постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2018 року.

Судді: (підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Справа № 22ц/792/155/18

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: ухвала