Справа № 766/5148/17
УХВАЛА

29.03.2018 р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі

головуючого судді Дорошинської В.Е

при секретарі Філіпенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 РУЮ у м. Херсоні старшого державного виконавця Алібалаєва, Субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «ОСОБА_3В.», третя особа: ХВ ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним оцінки майна, оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби, усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» , -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до Відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 РУЮ у м. Херсоні старшого державного виконавця Алібалаєва, Субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «ОСОБА_3В.», третя особа: ХВ ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним оцінки майна, оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби, усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» Просить визнати протиправною(недійсною) оцінку майна, а саме Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення господарських будівель і споруд розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Нечуя Левицького,60, кадастровий номер ділянки :26:00:0018, дата затвердження оцінки 08.02.2017 року , оцінка була здійснена ПП «ОСОБА_3В.» та зобовязати РВДВС ОСОБА_2 ГТУЮ м. Херсон у Херсонській області, зробити повторну оцінку майна, а саме земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 595 м. кВ. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: вул. Нечуя-Левицького,60 м. Херсона, кадастровий номер ділянки :26:00:0018.

Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просив позов розглянути без його участі.

Представник третьої особи ПАТ МТБ Банк надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 ВДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача субєкт оціночної діяльності в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день та час слухання справи повідомлено належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до статті 3Цивільно- процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Ст.4 ЦПК України, передбачала , що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ст.11 ЦПК України, передбачала , що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст.15 ЦПК України, передбачала , що 1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. 2. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. 3. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. 4. Суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким Цивільно-процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Цивільний процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час розгляду справи, також встановлює, що Справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів

1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

2. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

3. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

4. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

5. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

6. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

8. Суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, іноземного суду.

9. Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. (стаття 19 цього кодексу).

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом № 2658-III.

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).

Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна) ним своїх обов'язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Тому, наведені в позові доводи про можливість розгляду справи у спорі про визнання недійсним звіту про оцінку майна в суді Велика суд відхиляє як необґрунтовані.

Крім того, в Постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 13 березня 2018 року Справа № 914/881/17 ОСОБА_4 Верховного Суду зазначає, що спори про визнання недійсним звіту про оцінку майна не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

За таких обставин, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже з досліджених матеріалів справи встановлено, спір, що виник між сторонами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому, суд вважає, що провадження по зазначеній справі, підлягає закриттю.

Керуючись ст.205 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Закрити провадження по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 РУЮ у м. Херсоні старшого державного виконавця Алібалаєва, Субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «ОСОБА_3В.», третя особа: ХВ ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним оцінки майна, оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби, усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.Е. Дорошинська