ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3364/18

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/167/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Бивалькевич Т.В.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідачі, особи, які подали скарги: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державна казначейська служба України;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди,

прізвище судді: Логвіна Т.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів; дата складання повного тексту рішення: 10 серпня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України та просив визнати, що протиправні дії відповідача в частини виплати йому пенсії, обчисленої відповідно до статті 21 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі менш, ніж передбачено законодавством України у період із 01.2016 року по 10.2017 року завдали йому матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди (збитків) на суму 55037 грн. 38 коп., з урахуванням інфляційних втрат, що складають 6572 грн. 32 коп., від простроченої суми щомісячного пенсійного забезпечення, стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України для відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб на користь позивача суми завданих збитків в розмірі 6572 грн. 32 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частини виплати пенсії ОСОБА_2, обчисленої відповідно до статті 21 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі менш, ніж передбачено законодавством України у період із 01.2016 року по 10.2017 року завдали ОСОБА_2 матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди (збитків) на суму 55037 грн. 38 коп., з урахуванням інфляційних витрат, що складають 6572 грн. 32 коп., від простроченої суми щомісячного пенсійного забезпечення. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України для відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб на користь ОСОБА_2 суми завданих збитків в розмірі 6572 грн. 32 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Державна казначейська служба України звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, посилалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи. Вказувала на те, Державна казначейська служба жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавала, а тому відповідно до законодавства України не може нести відповідальності за шкоду, завдану позивачу діями інших суб'єктів.

Пенсійний фонд України також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказав про те, що спір з даного питання повинен був вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскаржуються дії суб'єкта владних повноважень. Зазначав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, поданий позивачем розрахунок зроблений самостійно та не підтверджується жодними розрахунками.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на те, що судове рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, виходячи з такого.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з тим, що здійснення протиправних дій в частині виплати позивачеві пенсії у 2016 року - 2017 роках у розмірі меншому, ніж передбачено законом, є порушенням гарантованого майнового права позивача на розмір пенсії, як частину доходу, не отриманого у строк, заслуговує справедливої сатисфакції у вигляді відшкодування інфляційних витрат з урахуванням встановленого індексу інфляції.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом війни другої групи, після звільнення з військової служби у запас знаходиться на пенсійному забезпеченні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

8 травня 2017 року постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №750/2418/17, що набрала законну силу, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині обмеження виплати пенсії ОСОБА_2 обчислену відповідно до статті 21 Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із 01.01.2016 року в сумі 10740 грн. та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачувати ОСОБА_2 перераховану пенсію у сумі, що складає, відповідно: з 01.01.2016 року - 12901 грн. 23 коп.; з 01.05.2016 року - 12923 грн. 63 коп.; з 01.12.2016 року - 12970 грн. 43 коп. без обмежень її максимальним розміром, з урахуванням фактично отриманої пенсії.

23 жовтня 2017 року ГУ ПФУ в Чернігівській області, на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2017 року у справі №750/2418/17, здійснило нарахування та виплату частини пенсії за період із 01.2016 року по 10.2017 року, з розрахунком суми заборгованості окремо за кожний місяць, у загальному розмірі - 48465 грн. 06 коп. без нарахування компенсації втрати частини доходів.

Згідно з частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зважаючи на те, що протиправність дій суб'єкта владних повноважень щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 було встановлено судовим рішенням, постановленим в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції правомірно розглянув позов у даній справі в порядку цивільного судочинства, оскільки за змістом ст. 1 та ст. 15 ЦПК України, ч. 5, ст. 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів вирішується судами в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо вони не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Висновок суду першої інстанції щодо предметної підсудності у справі відповідає законодавству України та висновку Верховного Суду від 13 червня 2918 року у справі №161/13250/15-ц, суть якого полягає у тому, що звернення позивача до суду спрямоване на відновлення його майнового стану, на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним і цивільним процесуальним законодавством, є цивільно-правовим спором і в жодному разі не публічно-правовим.

Задоволення позову ОСОБА_2 було здійснено судом з дотримання принципу забезпечення справедливості на підставі чинного законодавства та у відповідності з приписами ст. 8, 56 Конституції України, 1173 ЦК України.

Складений позивачем розрахунок компенсації втрати частини доходів відповідає вимогам ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» , водночас, на спростування цього розрахунку відповідачами в межах наданих їм повноважень будь якого розрахунку здійснено не було, не подано належних і допустимих документальних доказів відносно наявного у справі розрахунку, а тому підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: