Провадження № 2/522/1086/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1, згідно якої просив:

-стягнути з ОСОБА_1, 09.08.1970 р. Ідентифікаційний номер: :на користь Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК, 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р . 0004, , заборгованість в сумі - 280 754,53 гривень та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.10.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянин України ОСОБА_1, уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії 2007/13-2.06/631. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банк на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК». Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умова забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20000,00 дол. США.

Позивач зазначив, що в порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1, свої зобовязання належним чином не виконала, у результаті чого, станом на 28.02.2017 року має прострочену заборгованість, у розмірі 280 754,53 гривень, у звязку із чим був змушений звернутися до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Від представника відповідача надійшов письмовий відзив до позовної заяви, згідно якого, просив у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. При цьому посилаючись на те, що не зрозумілим є розмір заборгованості за кредитом, який визначений на підставі односторонніх арифметичних розрахунків позивача, які не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Зазначив, що позивачем не надано відповідних первинних документів, які слугували б доказом отримання кредитних коштів відповідачем у розмірі, зазначеному позивачем, відсутні бухгалтерські касові документи, не надано документів на підтвердження видачі кредитних коштів у розмірі зазначеному позивачем. Представник позивача також, вказує на те, що умови Кредитного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» Крім того, зазначив, що відсутні докази отримання відповідачем письмової вимоги про дострокове виконання зобовязання тощо.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.10.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянин України ОСОБА_1, уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/13-2.06/631.

У забезпечення виконання умов Кредитного договору, між позивачем та відповідачем було укладено Іпотечний договір, за умовами якого позичальник передав в іпотеку двокімнатну квартиру, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м., відображених у технічному паспорті від 21.09.2017 року, що знаходиться на 19 поверсі за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19 «Б», заставною вартістю 294 578,00 гривень.

Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 20000,00 дол. США. Надання кредиту здійснюється окремими частинами, зі сплатою 13,3 процентів річних та комісій, у розмірі та порядку визначеному в Договорі. З кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту 07 жовтня 2022 року.

Позивач виконав вимоги укладеного між ним та Позивачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені.

Відповідно до Листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті потребує індивідуальної ліцензії. Отже, Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Як встановлено, у порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1, своїх зобовязань належним чином не виконала, у результаті чого, станом на 28.02.2017 року має прострочену заборгованість 280 754,53 гривень, а саме:

-сума заборгованості за кредитом - 189 926,97 гривень;

-сума заборгованості за відсотками - 72 635,90 гривень;

-розмір інфляційних витрат за кредитом - 9691,55 гривень;

-розмір інфляційних витрат за відсотками - 8500,11 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, Відповідач суду не надала.

Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені в суду не має.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, або несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Позичальник зобовязаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконання зобов'язання.

Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених Договором, у тому числі в разі затримання сплати настиг Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення Кредиту Договором.

На виконання умов Договору Позичальнику була направлена повідомлення - вимога про усунення порушення від 30.05.2017 року № 132, але на дату подання позовної заяви повідомлення -вимога не виконана.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача наведені в письмовому відзиві до позовної заяви, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи додатковими угодами, додатками до них, графіками та довідками укладеними в період з 08.10.2007 року по 08.10.2014 року. Крім того, у матеріалах справи міститься копія запиту на отримання кредиту, заява відповідача на отримання кредиту та заяви про стан заборгованості на 10.04.2008 року тощо.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, 09.08.1970 р. (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК(03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р 0004, ) заборгованість в сумі - 280 754,53 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, 09.08.1970 р. (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК(03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № 0004, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 4211,32 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 27.03.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук