Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/28/18

Номер провадження: 2/511/210/18

11 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря судового засідання - Кирилової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить змінити порядок та розмір аліментів, які стягуються з нього, відповідно до судового наказу від 28.11.2017 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 800грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно судового наказу Роздільнянського районного суду від 28.11.2017 року з нього стягнуті на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, додосягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3. Після чого в листопаді 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку також були задоволені та з нього на її користь стягуються аліменти у розмірі 500 гривень. На думку позивача, ОСОБА_2 від суду приховала той факт, що відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2013 року, з нього стягнуто аліменти на утримання доньки від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 600 гривень, щомісячно до досягнення нею повноліття. Зазначив, що окрім аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, він допомагає їй матеріально. Проживаючи з відповідачем однією сім'єю, він утримував родину, та задовольняв усі потреби. Позивач працює офіційно в ТОВ « Обрій МТС» на посаді техніка - електрика та його середньомісячна зарплата складає 6646, 41 грн. З урахуванням виплат аліментів на утримання доньки від першого шлюбу на яку він за домовленістю з ОСОБА_5 сплачує 800 гривень, аліментів на утримання відповідача у розмірі 500грн., та ? частини від сплати аліментів відповідно до судового наказу на утримання доньки ОСОБА_3, яка становить 1661грн., в сукупності становить 2961грн. Вказував, що оскільки його заробітна плата у зимовий період часу значно менша та складає 3200 гривень, а в літній період часу стягнення перевищують 1/4частину від його заробітної плати, та доходи на користь ОСОБА_2, які складають 2161грн., перевищують його доходи з яких він має сплачувати аліменти. Оскільки відповідно до довідки з місця роботи про розмір середньомісячної заробітної плати слідує, що заробітки у нього мінливі, щомісячно він отримує не стабільну заробітну плату, крім того він приймає участь у додаткових витратах на обох дітей. З урахуванням вищенаведеного просив стягнути з нього з урахуванням виплат на утримання старшої доньки ОСОБА_4, та на користь ОСОБА_2 та на утримання молодшої доньки ОСОБА_3, грошову суму у розмірі 800 гривень, тобто у твердій грошовій сумі, а не в процентному співвідношенні.

09.01.2018 року по справі провадження було відкрите та призначено підготовче судове засідання.

06.03.2018 року в підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 попросив справу слуханням відкласти, оскільки мав намір заявити відвід складу всього Роздільнянського районного суду, оскільки відповідач по справі працювала секретарем судового засіданні у вказаному суді. Але в подальші судові засідання позивач не з'явився, надавши заяву про відсутність відводів та з проханням слухати справу без його участі, тобто самостійно розпорядився своїми правами на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, до суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнала, просила судове засідання провести за її відсутністю та в позові відмовити.

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Роздільнянського районного суду від 21.02.2018 року.

Позивач ОСОБА_1, являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2, де в графі батько зазначений ОСОБА_1.(а.с.11).

Також позивач являється батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3, де в графі батько зазначений ОСОБА_1.(а.с.12).

Відповідно до копії рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.06.2013 року шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5.(першою дружиною) було розірвано.(14).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.06.2013 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 в користь його ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600грн, щомісячно, починаючи з 29.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.(а.с.13).

Відповідно винесеного Роздільнянським районним судом Одеської області судового наказу з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь відповідача ОСОБА_2, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 21.11.2017 року до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с.15).

Крім того, заочним рішенням Роздільнянського районного суду з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 500грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, даних про набранням рішення законної сили відсутні.

З довідки наданою ТОВ «Обрій - МТС» від 29.11.2017 року за № 431 вбачається, що позивач офіційно працює на посаді техніка-електира вказаного товариства та його середньомісячна зарплата за шість місяців у 2017 році склала 6646,41грн.(а.с.17).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» тощо).

Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням.

До суду звернувся платник аліментів та зазначав, що на час ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу він знаходився з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, проживав разом з нею, мав постійну роботу та заробіток. А на даний час, він має мінливий, нестабільний заробіток, в літній період стягнення з нього аліментів перевищують ? частини від його заробітної плати та доходи відповідача ОСОБА_2 перевищують його доходи з яких він має сплачувати аліменти, що на його думку в своїй сукупності визначають достатність підстав для зміни попередньо визначеного судом розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів цивільної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є здоровим, працездатним чоловіком, працює у Товаристві з Обмеженою відповідальністю «Обрій -МТС» на посаді техніка - електрика згідно наказу №15-ОС від 18.04.2017 року та його середньомісячна заробітна плата за останні 6 місяців (травень 2017р., - жовтень 2017р.) склала 6646.41грн. (а.с.17), з копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань позивач не значиться.(а.с.40), сплачує аліменти на утриманні доньки від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 600грн., інших утриманців не має.

Будь-яких доказів щодо наявності у позивача інших фінансових зобов'язань, або що він несе будь-які додаткові витрати на утримання вказаних дітей або колишніх дружин, суду не надано. Також судовим розглядом беззаперечно встановлено, що позивач має не мінливий а регулярний дохід, оскільки працевлаштований офіційно.

Частиною 3 ст. 181 СК України, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже підставою стягнення аліментів у частці від доходу позивача, є докази про те, що відповідач має регулярний дохід та працевлаштований офіційно.

Так відповідно, до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх та переконливих доказів щодо наявності підстав для зміни розміру стягуваних з нього аліментів, а наведені останнім факти не є, на думку суду, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав з якими законодавець пов'язує зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки загальна сума офіціальних стягнень не перевищує 50% заробітної платні позивача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги потреби дитини та те, що зменшення розміру аліментів та заявлені позивачем зміна порядку їх стягнення з часткового співвідношення з рівнем доходів позивача на тверду суму 800грн., щомісячно, на переконання суду, призведе до погіршення матеріального становища доньки, порушуватиме принцип розумності та справедливості розміру аліментів та призведе до дисбалансу обов'язку обох батьків по утриманню дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зміною порядку їх стягнення, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до п.п. 15.2, 15.5 Перехідних положень до Закону України № 2147-VШ від 03.10.2017р. скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що можуть бути предметом судового розгляду; апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Іванова