Справа №478/873/17 27.03.2018
Провадження №22-ц/784/438/18
Категорія 57 Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Прокопчук Л.М.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Козирєва А.В., Сімцис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного судового провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_5

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2017 року, вступна та резолютивна частини якого проголошені головуючим суддею Іщенко Х.В. цього ж дня у приміщенні цього ж суду о 14 год.15 хв., по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»( далі - ПАТ «Миколаївгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

12 червня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Миколаївгаз» ( судом помилково зазначено найменування відповідача Національної газової компанії «Миколаївгаз», в той час коли правильно ПАТ «Миколаївгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позову зазначав, що 15 червня 2016 року працівниками Казанківського УЕГГ ПАТ «Миколаївгаз» у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, під час перевірки газового лічильника було виявлено начебто пошкодження пломби заводу-виробника лічильника.

Цього ж дня слюсарем Казанківського УЕГГ складено акт про демонтаж лічильника та направлено його для проведення експертизи.

Однак іншого лічильника замість демонтованого встановлено не було.

01 серпня 2016 року йому надано висновок експертизи №325 та платіжне доручення на оплату вартості експертизи лічильника газу на суму 1246 грн.46 коп.

Вважаючи, що відповідачем порушено строки повірки лічильника по газу, не повідомлено його про результати такої повірки, проведення експертизи лічильника без його участі як споживача, порушення терміну проведення експертизи, не повідомлення про результати проведеної експертизи, не надання копії експертизи та не встановлення іншого лічильника, просив визнати дії ПАТ «Миколаївгаз» неправомірними та зобов'язати відповідача встановити безкоштовно газовий лічильник у його помешканні.

Позивач у суді першої інстанції заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у суді першої інстанції позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених позивачем вимог.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з такого.

У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Правовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються ст.714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», яка втратила чинність 16 липня 2016 року ( далі - Правила).

Так, відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку( п.4 Правил).

Згідно з п.3,4,7 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу(п.3).

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу ( п.7).

Відповідно до п.33 Правил( які діяли на час проведення повірки), газорозподільне підприємство зобов'язане: надавати своєчасно якісні послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів; надавати послуги з технічного обслуговування газових приладів і пристроїв, лічильників газу за заявкою споживача; гарантувати безпечне користування газовими приладами, пристроями та лічильниками газу за умови дотримання споживачем вимог щодо безпечного користування газом; проводити безоплатно ремонт лічильників газу, пов'язаний з періодичною повіркою, та протягом одного місяця з дати настання строку періодичної повірки лічильників газу проводити таку повірку та їх технічне обслуговування (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг газопостачання, які надає ПАТ «Миколаївгаз» на підставі договору про надання населенню послуг з газопостачання від 28 травня 2006 року ( далі - Договір), укладеного між сторонами та відповідно до заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу від 26 лютого та 01 квітня 2016 року.

Облік розрахунків за спожитий природний газ за вищезазначеною адресою здійснювався ПАТ «Миколаївгаз» до 30 червня 2015 року за особовим рахунком № відкритим на споживача - ОСОБА_5, на підставі показів лічильника газу типу MAGNOL G4,4 зав. №5675322 ( а.с.104-114).

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо врегульовано, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки ( результати вимірювань яких використовуються саме для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водовідведення.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-,газо- і водопостачання. За положеннями п.п.17,18 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал) ; повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) побутових лічильників газу вказаний в паспортах приладів обліку і становить 5 або 8 років, залежно від типу лічильника і виробника.

Як вбачається із матеріалів справи, представником відповідача за місцем проживання позивача АДРЕСА_1 проводилася повірка лічильника газу типу MAGNOL G4,4 зав. №5675322, який встановлено 28 травня 2000 року( а.с.10-12).

Періодичність повірки такого лічильника, відповідно до п.1.5 договору - 5 років.

Між тим, повірка лічильника газу за вказаною адресою з часу його встановлення до 15 червня 2016 року жодного разу не проводилася, що не спростовується та не заперечується сторонами.

Більш того, листом №30-13-30,157 від 26 вересня 2016 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (сектора НКРЕКП у Миколаївській області) визнано, що Товариством порушено вимоги п/п.3 п.2 глави 8 розділу Х Кодексу ГРС в частині не здійснення періодичної повірки ГЛ споживача ОСОБА_5 протягом міжповірочного інтервалу, що становив 5 років.

Не проведення повірки лічильна газу споживача ущемляє його інтереси, оскільки при оплаті за спожитий природний газ ним оплачується вартість проведення повірки лічильника газу, таким чином оплачує за товар який ним не отримувався.

В результаті обстеження ЗВТ, який перебуває у власності позивача, було виявлено порушення, а саме: пломба заводу виробника- з правої сторони виймається вільно, з лівої- приклеєна. Пломба газопостачальної організації не пошкоджена( а.с.96).

Відповідно до встановлених обставин, представниками відповідача складено акт про порушення №43 від 15 червня 2016 року з причин того, що даний ЗВТ має ознаки зняття мастильних пломб.

У зв'язку з чим, ЗВТ демонтовано представниками газопостачальної організації для проведення експертизи, про що складено відповідний акт, а замість лічильника газу встановлено вставку ( а.с.98).

Взаємовідносини між газопостачальними/газорозподільними підприємствами та фізичними особами, які використовують лічильники газу для обліку газу в побуті, під час проведення експертизи лічильників газу регламентуються вимогами Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року за №619 (далі - Положення) та Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», яка втратила чинність 16 липня 2016 року ( далі - Правила), Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до пункту 2.1 Положення, експертиза лічильника газу - це комплекс дій, які проводяться з метою установлення придатності лічильника газу до застосування у разі сумніву в цьому споживача або постачальника газу.

Умовами пункту 3.1 Положення передбачені випадки, у разі виявлення яких лічильник газу, під час експлуатації, підлягає експертизі, зокрема, у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації: невідповідності показів лічильника об'ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача; ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника; ознак зняття мастичних пломб або порушення повірочного тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника; пристроїв, які застосовані для навмисного заниження показів лічильника газу, що передбачено умовами п.п.3.1.3 Положення.

Відповідно до умов підпункту 3.2.2 Положення, у разі виявлення представником газопостачального підприємства ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 Положення, складається акт про виявлені порушення.

Акт про виявлені порушення підписується представником газопостачальної (газотранспортної) організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу та відшкодування збитків.

У відповідності до вимог підпункту 3.2.5 Положення, представник газопостачальної організації спільно із споживачем складають та підписують акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи у двох примірниках за формою, наведеною у додатку № 2 до Положення.

У разі демонтажу лічильника газу на підставі акта про виявлені порушення на період проведення експертизи газопостачальна (газотранспортна) організація при демонтажу лічильника газу зобов'язана безкоштовно встановити на його місце лічильник газу з власного обмінного фонду( п.3.2.7 Положення). Проте доказів неможливості встановлення такого лічильника газу у житловому будинку позивача матеріали справи не містять.

Відповідно до п.16-1 Правил, які були чинними на час проведення повірки газового лічильника, періодична повірка лічильників газу, їх технічне обслуговування та пов'язаний з такою повіркою ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) здійснюються за рахунок газорозподільного підприємства.

На період зняття лічильника газу для проведення його експертизи або періодичної/позачергової повірки та ремонту, пов'язаного з такою повіркою, або для проведення ремонту за заявою споживача газорозподільне підприємство встановлює лічильники газу з обмінного фонду (у разі, коли знятий лічильник газу належав газорозподільному підприємству, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду газорозподільного підприємства стає розрахунковим, що оформляється відповідним актом, та в подальшому розрахунки із споживачем здійснюються згідно з його показаннями).

У разі коли замість тимчасово вилученого лічильника неможливо встановити інший, розрахунки із споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців.

У разі справності лічильника газу після проведення його повірки або ремонту газорозподільне підприємство зобов'язане встановити його протягом двох місяців з моменту зняття.

У разі коли лічильник газу, що встановлений у споживача та перебуває у власності газорозподільного підприємства, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, демонтаж, транспортування та монтаж нового лічильника газу здійснюються за рахунок зазначеного підприємства. При цьому газорозподільне підприємство встановлює споживачеві новий лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту.

В результаті обстеження ЗВТ, який перебуває у власності позивача, було виявлено порушення, а саме: пломба заводу виробника- з правої сторони виймається вільно, з лівої- приклеєна. Пломба газопостачальної організації не пошкоджена( а.с.96).

Відповідно до положень п.3.2 Положення складено акт про порушення №43 від 15 червня 2016 року з причин того, що даний ЗВТ має ознаки зняття мастильних пломб.

У зв'язку з чим, ЗВТ позивача демонтовано представниками газопостачальної організації для проведення експертизи, про що складено відповідний акт, а замість лічильника газу встановлено вставку ( а.с.98).

Відповідно до абз.6 п.2 глави 10 розділу Х Кодексу КРС експертиза ЗВТ та , або пломби має бути проведено протягом десяти робочих днів з дня складання протоколу.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем установлені законодавством строки порушено. Експертизу проведено через 1 місяць 11 днів.

Комісією затвердженою ПАТ «Миколаївгаз», без присутності ОСОБА_5, на підставі заяви останнього від 15 червня 2016 року, проведено експертизу лічильника газу типу MAGNOL G4,4 зав. №5675322, відповідно до висновку якої встановлено порушення конструкції лічильника, є вільний доступ до відлікового механізму, про що складено акт експертизи лічильника газу від 26 липня 2016 року за № 325.

Такі порушення виявлено в результати зовнішнього огляду лічильника газу щодо цілісності заводської пломби, повірочного тавра та відлікового механізму:

- на лічильнику газу з боку вхідного патрубка замість пломби встановлено пластмасова пробку, яка приєднана до скла речовиною схожою на клей. Крім того, пломба з боку вихідного патрубка вільно виймається зі штатного місця (спиляні механічним способом стопори);

- на склі відлікового механізму в місцях встановлення пломб численні механічні пошкодження в вигляді сколів.

Відповідно до Довідки ДП «Миколаївстандартметрологія» про непридатність засобу вимірювальної техніки від 28 липня 2016 року за №561 встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідав вимогам ДСТУ 3336-96. Підставами для визнання ЗВТ непридатним: за зовнішнім, основна відносна похибка перевищує допустимість значень. У матеріалах справи відсутні докази направлення позивачеві такої довідки.

Оскільки з вини ПАТ «Миколаївгаз» з моменту встановлення ГЛ у помешканні споживача не здійснювалася державна періодична повірку ЗВТ типі Магнол-G-4, в строки визначені нормативно-законодавчими документами, а саме: через визначений проміжок часу - 5 років, то нарахування суми збитків відповідно до акту про порушення Товариством не здійснювалося, що відповідає положенням п/п.10, п.3 розділу 11 Кодексу ГРС.

Відповідно до п.3.3.3.4 Положення у разі висновків комісії про непридатність лічильника газу до застосування та висновків щодо неможливості проведення ремонту, лічильник газу передається споживачеві.

До цього часу лічильник газу позивачеві не повернуто, питання щодо встановлення приладу обліку сторонами не врегульовано.

Оскільки відповідач свої обов'язки, як суб'єкт господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території виконував неналежним чином, порушив строки проведення повірки ЗВТ, строки проведення експертизи, не вирішив питання щодо встановлення приладу обліку, колегія суддів приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача, що призвело до порушення прав позивача, як споживача послуг, які надає ПАТ «Миколаївгаз».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив відновити порушене право з врахуванням положень п.16-1 Правил , які на час звернення до суду з даним позовом втратили чинність, встановити йому безкоштовно лічильник газу.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як вбачається із преамбули Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій громадян споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного ( приладного обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного виробника.

Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, коштів відповідного бюджету, інших джерел, не заборонених законодавством.( ч.1 ст.3 Закону).

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу( ст..4 Закону).

Відповідно до ст.6 цього Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території зобов'язанні: забезпечити встановлення лічильників газу:

а/ для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення до 01 січня 2012 року.

У разі не встановлення населенню у строки, визначені у цьому підпункті, лічильників з газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом міністрів України.

Тобто за умови відсутності заперечень позивача, що проживає у приватному будинку, у якому природний газ використовується, проти встановлення лічильника суб'єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, обов`язок по встановленню означених лічильників покладено на вказаних суб'єктів.

Посилання представника відповідача на те, що новий лічильник газу у помешканні позивача повинен бути встановлений саме за його рахунок у відповідності до положень Кодексу ГРС так, як визнаний експертизою непридатним до експлуатації є безпідставними, оскільки саме на відповідачеві лежить обов'язок з обліку та контролю за ЗВТ, які перебувають у власності фізичних осіб.

Більш того, як пояснив представник відповідача у суді апеляційної інстанції, на час проведення експертизи термін експлуатації лічильників газу даного типу закінчився у 2010 році та підлягає списанню.

А тому проведення експертизи, на думку колегії суддів, за таких обставин, взагалі не мало ніякого сенсу.

Зважаючи на викладене, відповідач як суб'єкт господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території з врахуванням вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який передбачає повне запровадження комерційного обліку природного газу для населення всіх категорій без обмежень, та обставин даної справи, зобов'язаний був встановити позивачеві безкоштовно лічильник газу з врахуванням вимог вищевказаного Закону.

Оскільки ОСОБА_5 своїм правом на безкоштовне встановлення лічильника газу у своєму житловому будинку не скористався, протягом 1 року та 9 місяців користується природним газом без приладу обліку, питання щодо встановлення нового лічильника газу до цього часу сторонами не врегульовано, що свідчить про порушення прав останнього, які підлягають

відновленню у судовому порядку, зобов'язавши ПАТ «Миколаївгаз» встановити йому безкоштовно ЗВТ.

Доводи представника відповідача про те, що Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» підлягає застосування стосовно громадян, які раніше не були забезпечені комерційним обліком природного газу, в той час коли позивач отримував природний газ, але його прилад обліку визнано непридатним до експлуатації за висновком експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до змісту цього Закону він забезпечує правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку комерційного (приладового) обліку природного газу.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів виходить з того, що з урахуванням обставин даної справи, позов ОСОБА_5 слід задовольнити, визнавши дій ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» неправомірними та зобов'язавши останнього встановити позивачеві безкоштовно газовий лічильник за адресою АДРЕСА_1.

За таких обставин та у відповідності до вимог п.4 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати дії публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» неправомірними та зобов'язати ПАТ «Миколаївгаз» встановити ОСОБА_5 безкоштовно газовий лічильник за адресою АДРЕСА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.Б. Кушнірова

Л.М. Прокопчук

Повний текст постанови складено 30 березня 2018 року