Справа № 152/270/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

20 лютого 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про стягнення кредитної заборгованості у сумі 39019,87 грн., посилаючись на те, що 24.11.2008 року ОСОБА_1 отримала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % за рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач кредитні кошти використала, але своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.10.2017 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 39019,87 грн., із яких заборгованість за кредитом 4421,67 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 29702,02 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 1846,18 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заяви та клопотання від учасників справи не надходили.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 9 годину 30 хвилин 30 березня 2018 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві ОСОБА_1 запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.48).

Ухвалу суду від 01 березня 2018 року разом з копією позовної заяви, додатками до неї та повісткою про виклик до суду направлено на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві: вул. Свято-Флоріанівська, 52, м.Шаргород, Вінницька обл., проте поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою відділення Укрпошти про те, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 27.02.2018 №02-12/128, відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1, у реєстрі Шаргородської територіальної громади відсутні.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів, 02.03.2018 року на веб-порталі «Судова влада» судом розміщено оголошення про розгляд справи 30.03.2018 року (а.с.32).

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб.

За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв'язку з наведеним вище, Суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу Суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено факт укладення 24.11.2008 року угоди між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приват Банку", згідно якої остання отримала платіжну картку.

Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил і Тарифів користування платіжною карткою.

ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 письмовою заявою підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета заява разом з запропонованими ПАТ КБ "ПриватБанк" Умовами, Правилами та Тарифами складають між нею та банком кредитний договір (а.с.5-30).

Відповідно до взятих на себе зобовязань позичальник ОСОБА_1 зобовязувалася кожного місяця сплачувати щомісячну суму мінімально необхідного платежу, проте своїх зобовязань не виконує.

В результаті невиконання зобовязань відповідачем ОСОБА_1 утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 31.10.2017 року становить 39019,87 грн., із яких заборгованість за кредитом 4421,67 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 29702,02 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 1846,18 грн.

Заборгованість за кредитним договором нараховано відповідно до діючого законодавства та умов договору (а.с.4).

Перешкод для предявлення позову про стягнення заборгованості судом не встановлено.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Даному факту відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, за договором якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049 ЦК України).

За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

VІ. Висновки суду

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за кредитним договором б/н від 24.11.2008 року щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 31.10.2017 року становить 39019,87 грн., із яких заборгованість за кредитом 4421,67 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 29702,02 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 1846,18 грн.

За таких обставин, Суд вбачає підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначеної заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт виконання Умов надання банківських послуг і повернення кредиту та процентів за користування кредитом, чим право ПАТ КБ "ПриватБанк" порушено і підлягає судовому захисту.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" судовий збір в сумі 1762 грн. (а.с.1,45).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7,12, 13, 19, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст.ст. 273, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 629, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Суд

у х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" кредитну заборгованість в сумі 17544 (сімнадцять тисяч пятсот сорок чотири) грн.. 85 коп., із яких заборгованість за кредитом 995,51 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 12437,68 грн.; заборгованість з пені та комісії 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 811,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по справі в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення складено і підписано суддею 30.03.2018 року.

Суддя: Т.О. Соколовська