АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ часки в натурі та про визначення порядку користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом виділ у натурі її частки у розмірі 67/100 та земельної ділянки у домоволодінні АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилалась на те, що житловий будинок вказаного домоволодіння складається з двох квартир, одна з яких належить їй, а іншу - займають співвласники подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Ще один співвласник ОСОБА_7 більше 20 років у домоволодінні не проживав, а його часткою користувались ОСОБА_4. Вважала, що має право на виділ частки на підставі ст.ст.356,358,364 ЦК України, 120 ЗК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с.139).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 30.01.2017р. до участі у справі у якості позивача залучено спадкоємця померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 (а.с.157).

В уточненій редакції позову ОСОБА_2 просив виділити в натурі в рахунок належної йому частки у розмірі 67/100 у домоволодінні АДРЕСА_1: приміщення 2-2, площею 12 м2, приміщення 2-3 площею 11,7м2, приміщення 2-4 площею 12,4 м2, приміщення 2-5 площею 4,5 м2, приміщення 2-6 площею 4,9 м2, приміщення 2-7 площею 9,7 м2, приміщення 2-10 площею 18,8 м2, сіни 2-8 площею 7,3 м2, сіни 2-9 площею 17,3 м2, тамбур площею 3,3 м2, ганок, літню кухню літ.«Б», 1/2 частину сараю літ.«Г», 1/2 частину колодязя літ.№4, сарай «Е», вбиральню «Д», 1/2 частину огорожі, 1/2 частину мощення, а також земельну ділянку загальною площею 756м2, у тому числі, під спорудами 161 м2, під городом та садом 370 м2 та 225 м2 двору.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 05.12.2017р. у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на не врахування судом його права на виділ своєї частки за фактичної наявності двох ізольованих квартир з окремими входами та системами газопостачання, водопостачання, встановленого співвласниками порядку та фактичного користування ними домоволодінням. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилались на її необгрунтованість, безпідставність переоцінки доказів та поширення на позивача як спадкоємця ухваленого раніше судом рішення про поділ земельної ділянки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про виділ частки в натурі з ухваленням нового рішення про задоволення позову у цій частині за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про виділ частки ОСОБА_2 в натурі згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції посилався на відсутність можливості такого виділу у зв'язку з не врахуванням вказаним висновком експертизи частки, належної співвласнику ОСОБА_7

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Згідно нотаріально посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 22.07.1985р. договору купівлі-продажу ОСОБА_5 придбано 61/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1. За нотаріально посвідченим Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 17.03.1987р. договору купівлі-продажу ОСОБА_5 придбано 3/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

За свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 19.01.2017р. державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, а саме, 67/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 67,4 кв.м, загальною площею 158,6 кв.м, який літерою «А», з сіньми «а», тамбуром «а1», сіньми «а2», верандою «а3» та з господарчими спорудами: «Б» - літня кухня, «Г» - сарай, «Д»- вбиральня, «Е»- сарай, «І» - душ, № 1-3 огорожа, № 4 колодязь в/р, розміщені на земельній ділянці, кадастровий номер якої відсутній. Право власності ОСОБА_2 67/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 21.01.2017р. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.155,156 т.1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.01.1992р. державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкоємцями майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_9, зокрема, 99/400 частин житлового будинку АДРЕСА_1 - «А» житловою площею 67,40 кв.м, літня кухня «Б», сарай «Г», вбиральня «Д», сарай «Е», вбиральня «З», душ «І», огорожа 2-4, колодязь, замощення бетонне, які розташовані на земельній ділянки розміром 1065 кв.м. (а.с.183 т.1).

За нотаріально посвідченим 17.10.2000р. договором купівлі-продажу ОСОБА_9 подарувала 99/800 частин житлового будинкуАДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с.185 т.1).

Рішенням Павлоградського міського народного суду Дніпропетровської області від 28.06.1990р. за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 ухвалено визнати за ОСОБА_7 право власності на 33/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_10. При цьому судом встановлено, що подружжю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 належало 39/100 вказаного житлового будинку, а після продажу 17.03.1987р. ОСОБА_5 3/50 частин, їх частка склала 33/100 частин (а.с.188 т1.).

Зазначені докази свідчать про те, що співвласниками житлового будинку з господарськими спорудами за адресою по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності є ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Відповідно до вимог ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Актом, складеним 21.11.1990р. техніком Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації у Дніпропетровській області за життя та участі ОСОБА_5 та ОСОБА_12, визначено порядок користування житловим будинком з господарчими будівлями у домоволодінні АДРЕСА_1. Зокрема, актом встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_5 на належні їй 67/100 частин знаходяться частина житлового будинку «А», у тому числі, приміщення 2-2 площею 12,0кв.м., 2-3 площею 11,7кв.м., 2-4 площею 12,4кв.м., 2-5 площею 4,5кв.м., 2-6 площею 4,9кв.м., 2-7 площею 9,7кв.м., 2-10 площею 18,8кв.м., сіни «а», тамбур «а-1», ганок, літня кухня «Б», ? частина сараю «Г», 1/2тр.колодязя №1, сарай «Е», вбиральня «Д», ? частина замощень та огорожа у загальному користуванні. Відповідно до належних померлому ОСОБА_11 та ОСОБА_7 99/400 та 33/400 часток у фактичному користуванні знаходяться частина будинку «А», у тому числі, приміщення 1-2 площею 12,4кв.м., 1-3 площею 12,2кв.м., 1-4 площею 12,0кв.м.. сіни «а-2», тамбур «а-3», веранда «а-4», пд. «а 2», ? частина сараю «Г», ? тр.колодязя №1, вбиральня «З», душ «І», ? частина замощень, та огорожа у загальному користуванні (а.с.88 т.1).

Актом, складеним 12.10.2000р. техніком Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації у Дніпропетровській області, складеним також за життя та участі ОСОБА_5 та за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_9 визначено порядок користування житловим будинком з господарчими будівлями у домоволодінні АДРЕСА_1. Зокрема, актом встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_5 на належні їй 67/100 частин знаходяться частина житлового будинку «А», у тому числі, приміщення 2-2 площею 12,0кв.м., 2-3 площею 11,7кв.м., 2-4 площею 12,4кв.м., 2-5 площею 4,5кв.м., 2-6 площею 4,9кв.м., 2-7 площею 9,7кв.м., 2-8 площею 7,3кв.м., 2-9 площею 17,3кв.м., 2-10 площею 18,8кв.м., тамбур «а-1», літня кухня/сарай «Б», сарай «Е», вбиральня «Д», у загальному користуванні сарай «Г», замощення та огорожа. Відповідно до належних ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 33/100 часток у фактичному користуванні знаходяться частина будинку «А», у тому числі, приміщення 1-2 площею 12,4кв.м., 1-3 площею 12,2кв.м., 1-4 площею 12,0кв.м., тамбур «а-2», тамбур «а-3», ганок, душ «І», вбиральня «З», сарай «Г», колодязь, замощення та огорожа у загальному користуванні (а.с.184 т.1).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17.07.2015р. виділ в натурі належних ОСОБА_2 67/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 є технічно можливим. Зокрема, на вказану частину за варіантом №1 висновку можливо виділити у житловому будинку «А-1Ж» приміщення 2-2, площею 12,0 м2, приміщення 2-3 площею 11,7 м2, приміщення 2-4 площею 12,4 м2, приміщення 2-5 площею 4,5 м2, приміщення 2-6 площею 4,9 м2, приміщення 2-7 площею 9,7 м2, приміщення 2-10 площею 18,8 м2, всього в будинку виділити 74,0 м2, вартістю 121284грн., сіни, літ. «а», приміщення 2-8 площею 7,3 м2, приміщення 2-9 площею 17,3 м2, всього в сінях виділити 24,6 м2, вартістю 56654грн., тамбур, літ. «а1» площею 3,3 м2, вартістю 6954грн., всього в будинку та сінях виділити 101,9 м2, ганок, вартістю 1850грн., літню кухню літ. «Б», вартістю 77900грн.; 1/2 частину сараю літ. «Г», вартістю 1212грн.; 1/2 частину в/р колодязя літ. «№4», вартістю 4434грн.; сарай літ. «Е», вартістю 1180грн.; вбиральню літ. «Д», вартістю 3764грн.; 1/2 частину огорожі, вартістю 5662грн.; 1/2 частину вимощення, вартістю 4753грн., що складає 67/100 частин житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_2 загальною вартістю 285647грн. (а.с.59-96 т.1).

Враховуючи зазначені вимоги закону та висновок судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_2 в частині виділу в частки в натурі підлягає задоволенню з виділом та визнання за ним права власності на приміщення житлового будинку та господарські споруди домоволодіння АДРЕСА_1 за варіантом експертизи №1. При ухваленні вказаного рішення колегія суддів враховує також акти фактичного користування домоволодінням, складені 21.11.1990р. та 12.10.2000р. за життя попереднього власника 67/100 частин домоволодіння ОСОБА_5, за участі співвласників іншої частини домоволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_3, за якими приміщення житлового будинку та господарські споруди, які перебували у фактичному користуванні ОСОБА_5 за згодою співвласників, співпадають з тими, що зазначені експертом як належні для виділу ОСОБА_2 Зазначена обставина про визначення фактичного користування ОСОБА_5 житловими приміщеннями та господарчими спорудами за участі співвласника ОСОБА_7 свідчить про наявність можливості здійснення такого виділу судом і при не залученні до участі у справі останнього. Крім того, наявні у матеріалах справи письмові докази та технічні характеристики житлового будинку також свідчать про те, що як ОСОБА_5, так і її спадкоємець ОСОБА_2 фактично займали ізольоване житлове приміщення спірного домоволодіння, що склало окрему квартиру, обладнану окремим входом та окремими системами газопостачання та водопостачання.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про виділ частки в натурі не відповідає вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення вказаної позовної вимоги та часткове задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про виділ йому у користування земельної ділянки загальною площею 654,42кв.м. згідно ст.120 ЗК України скасуванню за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 не підлягає.

Відповідно до рішення Павлоградського міського суду від 26.04.1995р. земельну ділянку у домоволодінні АДРЕСА_1 розподілено між співвласниками згідно порядку користування, а саме, залишено дворову частину в їх загальному користуванні, ОСОБА_5 виділено у користування земельну ділянку площею 370 кв.м. зі сторони будинку АДРЕСА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 виділено земельну ділянку площею 136 кв.м. зі сторони будинку АДРЕСА_4, ОСОБА_7 виділено земельну ділянку площею 46 кв.м, розташованому між ділянками, які виділені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.6,7 т.1).

Тобто, фактично вказаним рішенням суду визначено порядок користування частиною земельної ділянки домоволодіння, яка знаходилась під городом та садом. При цьому судом зазначено, що загальний розмір земельної ділянки складає 1129га. Між тим, згідно технічного паспорту станом на 29.12.1990р. домоволодіння розмір земельної ділянки складає 1065га (а.с.4 т.1), такий же розмір земельної ділянки зазначено і у свідоцтві про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3, проте згідно технічного паспорту станом на 02.06.2015р. розмір земельної ділянки складає 1047га (а.с.76-81 т.1). З вказаного розміру виходив і експерт при визначенні порядку користування земельною ділянкою домоволодіння (а.с.70,74,75 т.1). При цьому правовстановлюючі документи на належну ОСОБА_2 частку у домоволодінні зазначення про розмір земельної ділянки взагалі не містять.

Оскільки зазначеним вище рішенням суду порядок користування визначався лише частиною земельної ділянки домоволодіння, а доказів про визначення порядку фактичного користування усією земельною ділянкою, зокрема, за участю співвласника ОСОБА_7, матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість вирішення заявленої ОСОБА_2 позовної вимоги щодо виділу у користування земельної ділянки без залучення до участі у справі ОСОБА_7 чи його правонаступників.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про можливу смерть ОСОБА_7 відповідними доказами не підтверджені (а.с.201,204,205 т.1), не визнано належне йому майно і можливою відумерлою спадщиною. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що належною ОСОБА_7 часткою у домоволодінні фактично користується його родич ОСОБА_3 не є підставою для вирішення питання про визначення порядку користування земельною ділянкою без залучення до участі у справі вказаного співвласника (правонаступника чи територіальної громади). Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про виникнення у ОСОБА_3 права на вказану частку за набувальною власністю не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане право визнається у судовому порядку. Між тим, доказів щодо ухвалення відповідного рішення суду матеріали справи не містять.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_2 в іншій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.258,367,374, 376, 386 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про виділ частки в натурі.

Позов ОСОБА_2 задовольнити в частині виділу частки в натурі.

Виділити ОСОБА_2 в натурі та визнати за ним право власності у житловому будинку «А-1Ж» приміщення 2-2, площею 12,0 м2, приміщення 2-3 площею 11,7 м2, приміщення 2-4 площею 12,4 м2, приміщення 2-5 площею 4,5 м2, приміщення 2-6 площею 4,9 м2, приміщення 2-7 площею 9,7 м2, приміщення 2-10 площею 18,8 м2, всього в будинку виділити 74,0 м2, вартістю 121284грн., сіни, літ. «а», приміщення 2-8 площею 7,3 м2, приміщення 2-9 площею 17,3 м2, всього в сінях виділити 24,6 м2, вартістю 56654грн., тамбур, літ. «а1» площею 3,3 м2, вартістю 6954грн., всього в будинку та сінях виділити 101,9 м2, ганок, вартістю 1850грн., літню кухню літ. «Б», вартістю 77900грн.; 1/2 частину сараю літ. «Г», вартістю 1212грн.; 1/2 частину в/р колодязя літ. «№4», вартістю 4434грн.; сарай літ. «Е», вартістю 1180грн.; вбиральню літ. «Д», вартістю 3764грн.; 1/2 частину огорожі, вартістю 5662грн.; 1/2 частину вимощення, вартістю 4753грн., що складає 67/100 частин житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_2 загальною вартістю 285647грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.