Справа № 159/625/18
Провадження № 2/159/426/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на частки у нерухомому майні в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивачі 06.02.18 р. звернулись до суду із вказаним вище спільним позовом, просять визнати за ними право спільної часткової власності та право власності за кожним із них на ? частку гаража № 137 у гаражному масиві по вул. Ватутіна у с. Вербці Ковельського району Волинської області в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_4, яка померла 04.10.13 р., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що у 1989 р. їх батьки побудували спірний гараж. За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області № 185 від 30.07.87 р. їх батькові ОСОБА_5 було дозволено будівництво індивідуального гаража. 07.07.05 р. їх батько помер. У 2007 р. їх матір переоформила спірний гараж на себе, що стверджується техпаспортом. Спірним гаражем вони користуються постійно як власним, так як він збудований їх батьками самостійно? але на нього правовстановлюючих документів батьки не виготовили. Заг. пл. спірного гаража 23, 9 кв. м., площа забудови 27, 4 кв. м. згідно з техпаспортом. 04.10.13 р. їх матір померла. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, заповіту матір не складала. Вони звернулись до нотаріуса за оформлення спадкових прав. Вважають себе спадкоємцями вказаного вище об»єкта нерухомості. Однак, у нотаріуса вони 12.10.17 р. отримали відмову у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Зазначають, що після смерті спадкодавця вони належно прийняли спадщину, так як вступили в управління та володіння спадковим майном. Покликаючись на ч. 3 ст. 1 268 ЦК України, яку викладають із змістом, невідповіднім змістові цієї норми права, зазначають, що на даний час їм необхідно визнати право власності на спірне майно. Покликаючись на ст. 328 ЦК України, ст. 392 ЦК України, яку також викладають із змістом, невідповідним змістові цієї норми права; ст. ст. 15, 16 ЦК України, просять позов задовольнити.

Відповідач 28.02.18 р. подав до суду заяву про повне визнання позову та розгляд справи у відсутності його представника. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_1 адвокат - у судовому засіданні, кожен зокрема, позов підтримали у повному обсязі, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву до суду не подав, зазначивши у поданій ним заяві, що позов визнає, просить справу розглядати у відсутності його представника.

За ухвалою суду від 12.03.18 р. відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів безпідставні та не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Та обставина, що ОСОБА_5 є батьком. а ОСОБА_6 є матір"ю позивачів та померли, відповідно, 07.07.05 р., 04.10.13 р., стверджується копіями: свідоцтв про народження позивачів та свідоцтвом про укладення шлюбу позивачем ОСОБА_1; матеріалами спрадкових справ після смерті спадкодавців.

Та обставина, що нотаріусом будо відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спірного гаража у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього на ім»я спадкодавиці, стверджується листом № 1 711/01 16 від 12.10.17 р. Ковельської держнотконтори.

Згідно з копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, обоє позивачів вчасно та у встановленому законом порядку успадкували спадщину за законом після смерті спадкодавиці.

Як слідує з копії техпаспорта на гараж № 137 по вул. Ватутіна у с. Вербці Ковельського району Волинської області, він виготовлений на ім»я спадкодавиці, гараж є побудованим у 1989 р..

Таким чином, судом встановлено, що будівництва спірного гаража було проведено у 1989 р..

У розпорядженні суду відсутні докази того, що спадкодавиця за життя оформила у встановленому законом порядку своє цивільне право власності (як право в порядку успадкування, чи як право на частку у спільній сумісній власності подружжя) на спірне майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У розпорядженні суду відсутні докази того, що спірний гараж введений у експлуатацію та є завершений будівництвом.

До об'єктів завершеного будівництва належать об'єкти, що введені в установленому порядку в експлуатацію. Право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, підлягає державній реєстрації. Після введення об'єкта в експлуатацію власнику об'єкту - забудовникові - видається свідоцтво про право власності, що реєструється у відповідному в державному реєстрі прав. З моменту державної реєстрації права на завершений будівництвом об'єкт, особа забудовника стає власником цього об'єкта.

Оскільки будівництво гаража здійснювалось, як стверджують позивачі, батьками позивачів і забудовником значився батько позивачів згідно із законом, то після смерті останнього, не право власності на об»єкт будівництва, що за життя ні останнім ні спадкодавицею матір»ю позивачів - у свою власність оформлено не було у встановленому законом порядку, а його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини відповідно до ст. 1 216 ЦК України.

Крім того, з врахуванням того, що спірний гараж на даний час є об»єктом містобудування, що не прийнятий у експлуатацію відповідними компетентними органами, позивачі також не надали суду доказів звернення до відповідних компетентних органів з приводу вирішення питання оформлення документів на гараж, що споруджувався їх батьком чи споруджувався їх батьками спільно, з приводу оформлення відповідних правовстановлюючих документів на гараж, ОФОРМЛЕННЯ ВІДПОВІДНИХ ДОКУМЕНТІВ ЩОДО ПРАВА ЗАБУДОВИ ТА ЗДАВАННЯ ГАРАЖА У ЕКСПЛУАТАЦІЮ; і відмови іншого компетентного органу з цього питання. Даних про наявність спору з приводу гаража між сторонами у розпорядженні суду немає.

Тому суд вважає, що позивачі передчасно звернулись до суду з розглядуваним позовом і факт наявності спору між сторонами з приводу гаража, позивачами у суді не доведений.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщина за законом після смерті спадкодавиці відкрилась, позивачі є спадкоємцями, однак, спірне майно не входить у спадкову масу як власність спадкодавиці, так як правовстановлюючих документів на ім»я спадкодавиці на це майно не було оформлено у встановленому законом порядку.

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 1 218, 1 223, 1 270, 1 261, 1 223 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, 19.10.70 р. н., і. н. НОМЕР_1, прож. 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Грушевського, 9/89.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3, 45034, смт. Люблинець Ковельського району Волинської області, вул. Жовтнева, 64 «А»/8.

Позивач - ОСОБА_2, 22.03.80 р. н., і. н. НОМЕР_2, прож. 45008, м. Ковель Волинської області, вул. І. Підкови, 27.

Відповідач - Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області, юридична адреса. 45031, с. Дубове Ковельського району Волинської області, Ковельська, 72, кож .

Головуючий:ОСОБА_7