Провадження №22-ц/784/578/18
Провадження № 22-ц/784/578/18
Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

26 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

за участі: представника Центрального відділу ДВС - Юдіної І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2018 року, постановлену головуючим суддею Черенковою Н.П., у приміщенні цього ж суду, без участі учасників справи у цивільній справі, за скаргою ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області під час виконання виконавчого листа, боржник - Кредитна спілка «Флагман»,

встановила

17 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі зазначеною скаргою, яку обґрунтував наступним.

06 березня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва на виконання рішення цього ж суду від 31 січня 2013 року йому був виданий виконавчий лист про стягнення за договором з КС «Флагман» 65 806 грн. 97 коп.

Заявник тричі протягом чотирьох років звертався до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Центральний ВДВС) з заявами про відкриття виконавчого провадження. Кожного разу державним виконавцем зазначеного відділу було винесено постанову про повернення виконавчого документа без здійснення його належного виконання.

28 вересня 2017 року державним виконавцем Центрального ВДВС було винесено останню постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, не знаходиться, господарську діяльність не здійснює, а майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутнє.

Заявник вважав, що повернення виконавчих листів було здійснено із порушенням Закону України «Про виконавче провадження», тому що державні виконавці не вчиняли дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Вказане, на думку ОСОБА_3, свідчить про бездіяльність Центрального ВДВС під час виконання зазначеного виконавчого листа, яка призвела до порушення його права на справедливий суд, однією із складових якого є виконання судового рішення, та незаконність постанови державного виконавця від 28 вересня 2017 року.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив: скасувати постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС Юдіної І.М. від 28 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадження №50553664; зобов'язати Центральний ВДВС відновити дане виконавче провадження; визнати неправомірною бездіяльність Центрального ВДВС під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва згідно виконавчого листа №1423/19575/2012 виданого 06 березня 2013 року.

-2-

Центральний ВДВС проти скарги заперечував, посилаючись на законність дій державного виконавця та вжиття ним усіх заходів примусового виконання рішення, дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнані дії головного державного виконавця Центрального ВДВС щодо повернення виконавчого листа №1423/19575/2012, виданого 06 березня 2013 року стягувачу ОСОБА_3 - неправомірними. Скасовано постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №50553664.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції змінити, доповнивши мотивувальну та резолютивну частини судового рішення пунктом третім, а саме про визнання неправомірною бездіяльність Центрального ВДВС під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2013 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні цієї вимоги заявника, визнавши при цьому незаконною оскаржувану постанову державного виконавця та встановивши порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з ст.3 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.447, 451 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Аналогічний зміст містився у статтях 383, 387 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року.

Згідно з ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який діяв під час здійснення державними виконавцями Центрального ВДВС виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження серед іншого має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому

-3-

Числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників юридичних осіб або від боржників фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2013 року з КС «Флагман» на користь ОСОБА_3 стягнуто вклад в сумі 55 000 грн. та нараховані відсотки в сумі 10 806 грн. 97 коп., а всього 65 806 грн. 97 коп. (а.с.39-40). 06 березня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №1423/19575/2012 з виконання вищезазначеного судового рішення, який отримано стягувачем та 29 квітня 2013 року пред'явлено до виконання до Центрального ВДВС (а.с.58, 67).

Постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС від 07 травня 2013 року відкрито виконавче провадження №37803670 з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.67).

25 грудня 2013 року постановою державного виконавця Центрального ВДВС виконавчий лист №1423/19575/2012 повернуто стягувачу, у зв'язку з відсутністю у боржника майна та коштів на розрахункових рахунках, на які може бути звернуто стягнення (а.с.69).

03 лютого 2014 року ОСОБА_3 знову пред'явив до виконання до Центрального ВДВС виконавчий лист №1423/19575/2012 (а.с.72).

05 лютого 2014 року постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС відкрито виконавче провадження №41902907 з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.74).

11 грудня 2015 року постановою державного виконавця виконавчий лист №1423/19575/2012 повернуто стягувачу, у зв'язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення (а.с.75).

18 березня 2016 року ОСОБА_3 втретє пред'явив до Центрального ВДВС для виконання виконавчий лист №1423/19575/2012, на підставі якого державним виконавцем 23 березня 2016 року відкрито виконавче провадження №50553664 (а.с.66).

28 вересня 2017 року постановою державного виконавця Центрального ВДВС виконавчий документ повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, відсутній, господарську діяльність не здійснює, а майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутнє.

При здійснення виконання вказаного заявником виконавчого листа державними виконавцями Центрального ВДВС здійснювалися запити до державних органів стосовно наявності у боржника майна та коштів. При з'ясуванні факту наявності у власності боржника будинку проводилися дії щодо можливої реалізації цього майна. Однак, у зв'язку з відсутністю дозволу органу опіки та піклування на його реалізацію були припинені.

-4-

Зазначене свідчить, що суб'єктом оскарження вчинялися дії щодо виконання рішення суду про стягнення на користь заявника вкладу. Однак, через відсутність у боржника майна та коштів неодноразово припинялися.

Вказане не дає достатніх підстав стверджувати про бездіяльність Центрального ВДВС щодо виконання рішення суду, що вірно констатував і суд першої інстанції, дійшовши висновку про невжиття в повному обсязі необхідних заходів для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду. При цьому, хоча суд і зазначив в резолютивній частині ухвали про задоволення скарги заявника, проте це не спростовує правильності його остаточних висновків щодо вирішення заявлених вимог.

Встановлене не дає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Н.В. Самчишина

Судді Т.В. Крамаренко

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.