Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2078/17

Номер провадження: 2/511/63/18

03 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря судового засідання Кирилової І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представника відповідача Слюсар М.М.

третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 про зобов'язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «Українська залізниця», який в подальшому неодноразово уточнював, згідно якого, з посиланням на ст. ст.22 ч.1, 24 ч.5, 232 ч. 2 п. 1, 235, 237-1 КЗпП України, просив:

-зобов'язати публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» укласти з ним трудовий договір шляхом видання наказу про прийняття його на роботу з 08 вересня 2017 року на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» в порядку переведення з посади начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця»;

-стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.08.2017 року по день видання наказу про прийняття його на роботу в порядку переведення з посади начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця»;

-стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000грн та витрати на правову допомогу;

-допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов'язання укласти трудовий договір та стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць (а.с. 87-88; 143).

Позивач вважає свої трудові права порушеними, оскільки при реорганізації його повинні були працевлаштувати на рівнозначну посаду начальника, не головного спеціаліста.

В обґрунтування позову зазначав, що за наказом регіональної філії «Одеська залізниця» № 698/ос від 05 вересня 2017 року його з 07 вересня 2017 року було звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП України з посади начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці у зв'язку з переведенням до Департаменту охорони праці та промислової безпеки публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі його заяви та листа-відношення підприємства (про звільнення по переводу) від 31.08.2017 року № Ц-6-25/2241-17. У зазначеному листі-відношенні відповідача за підписом члена правління ОСОБА_5 на адресу директора регіональної філії «Одеська залізниця» зазначено про звільнення за переведенням для подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» працівників, до складу яких зазначено і позивача, як начальника з дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця». Проте, заяву про прийняття на роботу за переведенням у нього не прийняли і наказ про його прийом на роботу не видали, посилаючись на те, що на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу вже призначена інша особа. Відмова відповідача у його прийомі на роботу призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків, оскільки після звільнення він був позбавлений роботи і у нього відсутнє звичне спілкування з колегами по роботі. Також погіршились його відносини з членами сім'ї, бо він вже не займається корисною працею, доходи від якої були джерелом існування для його сім'ї. Розмір заподіяної відповідачем моральної шкоди ним оцінено у грошовому виразі в сумі 10 000грн., які на його думку відповідач повинен йому виплатити.

Ухвалою суду від 07.02.2018 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідача залучено ОСОБА_4 (а.с.180).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, пояснив, що Наказом регіональної філії «Одеська залізниця» від 10 липня 2017 року № 698/ос передбачено вилучити з 11.09.2017 року зі складу виробничих підрозділів господарської служби регіональної філії «Одеська залізниця» Дорожній учбово-методичний центр охорони праці чисельністю 10 штатних одиниць з начальником центру включно зі звільненням та працевлаштуванням працівників відповідно до вимог чинного законодавства. Вказівкою відповідача від 29.08.2017 року № Ц-6-25/2215-17 було зобов'язано начальників регіональних філій, зокрема і «Одеська залізниця», відрядити (забезпечити явку) працівників ПАТ «Укрзалізниця» для оформлення документів на переведення до Департаменту охорони праці та промислової безпеки, проходження інструктажів з охорони праці та протипожежної безпеки з прибуттям до м. Києва 07.09.2017 року о 8 год. з терміном перебування у м. Києві одна доба працівників до складу яких було включено і позивача, як начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» (підпункт 8 пункту 1.4.). Працівникам відповідача ОСОБА_1 надав заяву від 07 вересня 2017 року про прийняття на роботу в порядку переведення з регіональної філії «Одеська залізниця» на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу Департаменту охорони праці та промислової безпеки публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Проте, заяву про прийняття на роботу за переведенням у нього не прийняли і наказ про його прийом на роботу не видали, посилаючись на те, що на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу вже призначена інша особа. У зв'язку з цим, зазначену вище заяву від 07 вересня 2017 року ОСОБА_1 надіслав поштою 09 вересня 2017 року на адресу відповідача. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав його заяву 13.09.2017 року, проте до цього часу його ніхто не повідомляв про видання наказу щодо його прийнята на роботу відповідно до поданої ним заяви і це призвело до його вимушеного прогулу, починаючи з 08 вересня 2017 року. Також на його думку він вважає незаконною зазначену відмову відповідно щодо прийняття на роботу ОСОБА_1 на вищезазначену посаду, оскільки це вважається не переведенням, а зміною істотних умов праці, оскільки змінилася тільки підпорядкованість, а не функції; переведення позивача було погоджено без зміни істотних умов праці, що є порушенням прав позивача та тому підлягає захисту із зобов'язанням укласти з ним трудовий договір шляхом видання наказу про прийняття його на роботу з 08 вересня 2017 року на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» в порядку переведення з посади начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця»; стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.08.2017 року та моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення представника та свої вимоги підтримав у повному обсязі та суду пояснив, що 07.09.2017 року він прибув до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» з метою оформлення документів на переведення та подальшої роботи у Департаменті, де йому було запропоновано погоджену правлінням ПАТ «Укрзалізниця» вакантну посаду головного фахівця Одеського навчально-методологічного навчально - методологічного центру Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Українська залізниця», але його в приміщення не допустили (докази з цього приводу у нього відсутні). Він написав заяву про укладання з ним трудового договору на посаду начальника, але вказану заяву у нього не прийняли. В коридорі, коли він чекав на результат, до нього підходили та пропонували посаду головного фахівця, але він відмовився оскільки бажав зайняти посаду тільки начальника відділу, а не запропоновану. Вважав дії відповідача такими, що істотно порушують істотні умови праці, що є підставою для задоволення його позову у повному обсязі.

Представник відповідача Слюсар М.М. в судовому засіданні проти позову заперечував та суду пояснив, що відповідно до п.п. 5 п. 102 Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 № 735, у редакції постанови КМУ від 30.08.2017 року № 682, визначення та затвердження організаційної структури товариства та його штатного розпису, встановлення працівників, прийняття та звільнення працівників апарату управління товариства відноситься до компетенції правління ПАТ «Укрзалізниця». Так, на виконання рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» (протокол -57/42 Ком.т.), наказом від 31.05.2017 року № 350, затверджено нову структуру Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця». У зв'язку із утворенням нової структури згаданого департаменту листом 29.08.2017року № Ц-6-25/2215-17 керівникам регіональних філій та філії «Пасажирська компанія» надано доручення відрядити (забезпечити явку) працівників служб охорони праці, навчально-методичних центрів та вагонів зони праці регіональних філій до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» для оформлення документів на переведення до новоствореного Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» та відповідного проходження у зв'язку із цим інструктажів з охорони праці та протипожежної безпеки.

Листом від 31.08.2017 № Ц-6-25/2241-17 директору регіональної філії Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (структурний підрозділ ПАТ «Укрзалізниця») надано доручення щодо необхідності звільнити (за переведенням) для подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» 17 працівників служби охорони праці та дорожнього учбово-методичного центру регіональної філії «Одеська залізниця», серед яких зазначено і прізвище позивача із зазначення його посади до звільнення.

07.09.2017року позивач прибув до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» з метою оформлення документів на переведення та подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідачу з урахуванням резолюції в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» до листа-подання від 29.08.2017 № Ц-6-25/2225-17, запропоновано вакантну посаду головного фахівця Одеського навчально - методотодологічного відділу навчально-методологічного центру Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця». Тобто, правлінням ПАТ «Укрзалізниця» погоджено переведення ОСОБА_1 на посаду головного фахівця Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки. Але, у присутності відповідальних працівників Управління охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» та Департаменту управління персоналом та соціальної політики ПАТ «Укрзалізниця», позивач від запропонованої посади головного фахівця відмовився (відмовився давати письмову згоду на запропоновану посаду). Факт відмови позивачем від запропонованої вакантної посади зафіксовано у Акті від 07.09.2017року. Тому ПАТ «Укрзалізниця» не погоджується з твердженнями, викладеними в позовній заяві, вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки посада на яку претендує позивач не є вакантною та не була вакантною 13.09.2017р (на день надходження заяви позивача); позивач не дотримався вимог ст.ст. 22, 24 КЗпП України, від запропонованої посади відмовився, тому його права не порушені.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив суду, що 31.08.2017 року він погодився на запропоновану йому посаду та того ж дня ним була написана заява про прийняття його з 08.09.2017р. на вакантну посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця», де він працює до теперішнього часу. Проти задоволення позову заперечував, оскільки ОСОБА_1 за своїми особистими якостями та попередніми результатами роботи не міг бути призначений на посаду начальника так як мав купу зауважень по роботі.

Розглянувши матеріали справи в межах позовних вимог, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Тому, у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України судовим розглядом встановлено та не підлягають доказуванню факти того, що:

- ОСОБА_1 працював на посаді начальника центру Дорожнього учбово-методичного центру охорони праці з 23.12.2014 року;

- відбулася реорганізація зі скороченням штату з Дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на Одеській навчально-методологічний відділ Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (надалі відділ Департаменту), з місцем підпорядкування з міста Одеси до м. Києв;

- ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом № 119-н/од від 10.07.2017р. «Про приведення штатного розпису регіональної філії «Одеська залізниця» до затвердженої структури» (а.с. 12);

- 04.09.2017р. ОСОБА_1 власноруч написав заяву про звільнення його з роботи у порядку переведення до Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 173);

- 07.09.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника центру Дорожнього учбово-методичного центру охорони праці на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з переведенням до Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (надалі Департамент ПАТ «Укрзалізниця») (а.с. 174);

- 07.09.2017р. ОСОБА_1 перебував в Департаменті ПАТ «Укрзалізниця», де у нього відбулася розмова з ОСОБА_7, який пропонував йому посаду головного спеціаліста відділу Департаменту;

- 07.09.2017р. у другій половині дня уповноваженими особами ОСОБА_1 також пропонувалася вакантна посада головного спеціалісту відділу Департаменту у присутності Солдатової, Суслова, Халецької;

- 09.09.2017р. ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав письмову заяву на адресу ПАТ «Укрзалізниця» про прийняття його на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця», яка отримана відповідачем 13.09.2017р. (а.с. 23, 24).

- 06.09.2017 року позивач отримав особисто свою трудову книжку та наказ про його звільнення.

Крім того, судовим розглядом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (надалі ПАТ Укрзалізниця) є юридичною особою, засновником якої є Держава України (а.с. 150-162).

Відповідно до Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 № 735 визначення та затвердження організаційної структури товариства та його штатного розпису, встановлення чисельності працівників, прийняття та звільнення працівників апарату управління товариства відноситься до компетенції ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно до штатного розпису станом на 28.03.2017 року Дорожній учбово-методичний центр охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» рахував 10 працівників (а.с. 195).

Згідно до п.п. 1.2, 1.2.2. протоколу № Ц-57/42 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 24.05.2017р. «Про реорганізацію діючої системи управління охорони праці та промислової безпеки» вирішено ліквідувати з 11.09.2017р. структурні підрозділи, в тому числі Дорожній учбово-методичний центр охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» (а.с. 165-166).

Згідно до Наказу № 200-н/од від 10.07.2017 року «Про приведення штатного розпису апарату регіональної філії «Одеська залізниця» до затвердженої структури» вирішено вилучити з 11.09.2017 року із штатного розпису апарату регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» службу охорони праці чисельністю 10 штатних одиниць, в тому числі і начальника служби - 1 (а.с. 64).

У відповідності до Наказу № 199-н/од від 10.07.2017 року «Про приведення штатного розпису апарату регіональної філії «Одеська залізниця» до затвердженої структури» вирішено вилучити з 11.09.2017 року зі складу виробничих підрозділів господарської служби регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Дорожній учбово-методичний центр охорони праці чисельністю 10 штатних одиниць, в тому числі і начальника центру -1 (а.с. 65).

На виконання рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» у відповідності до протоколу № Ц-57/42, наказом від 31.05.2017р. № 350, затверджено нову структуру Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 106).

У відповідності до вказаної структури Департаменту Навчально-методологічний центр охорони праці та промислової безпеки, після реорганізації мав 8 осіб працівників (а.с. 107).

Пунктами 5.2, 5.3, 5.4, 5.5.3 Положення «Про Департамент охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця»» передбачено, що вказаний Департамент очолює Директор, який призначається на посаду та звільняються з посади рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця». Інші працівники Департаменту призначаються на посади і звільняються з них у встановленому порядку. Директор Департаменту подає пропозиції правлінню ПАТ «Укрзалізниця» щодо прийняття на роботу, переведення, звільнення працівників Департаменту згідно із законодавством (а.с. 108-114).

У зв'язку із утворенням нової структури згаданого Департаменту, листом від 29.08.2017р. № Ц-6-25/2215-17 керівникам регіональних філій надано доручення відрядити (забезпечити явку) працівників служб охорони праці, навчально-методичних центрів та вагонів охорони праці регіональних філій до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» для оформлення документів на переведення до новоствореного Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» та відповідного проходження у зв'язку із цим інструктажів з охорони праці та протипожежної безпеки, серед яких також зазначений і ОСОБА_1, якого викликали на 07.09.2017 року у м. Києв із зобов'язанням мати при собі оригінали документів, згідно додатка (а.с. 115-120, 124).

Листом від 31.08.2017 № Ц-6-25/2241-17 директору регіональної філії Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (структурний підрозділ ПАТ «Укрзалізниця») надано доручення щодо необхідності звільнити (за переведенням) для подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» 17 працівників служби охорони праці та дорожнього учбово-методичного центру регіональної філії «Одеська залізниця», серед яких зазначено і прізвище ОСОБА_1 із зазначення його посади до звільнення (а.с. 122).

07.09.2017 року позивач прибув до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» з метою оформлення документів на переведення та подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця».

ОСОБА_1 було запропоновано вакантну посаду головного фахівця Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру Департаменту хорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця», із урахуванням резолюції виконуючого обов'язки голови правління ПАТ «Укрзалізниця» та до листа-подання від 29.08.2017р. № Ц-6-25/2225-17р (а.с. 81-82).

Але, у присутності відповідальних працівників Управління охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» та Департаменту управління персоналом та соціальної політики ПАТ «Укрзалізниця», ОСОБА_1 від запропонованої посади головного фахівця відмовився, що зафіксовано у Акті від 07.09.2017року, складеного трьома особами (а.с. 79, 96).

08.09.2017 року на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки було прийнято ОСОБА_4, що підтверджується наказом № 2309/ос від 07.09.2017 року, який продовжує працювати на вказаній посаді. (а.с.133).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8, суду пояснила, що вона займає посаду начальника Одеського відділу охорони праці та промисловості безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укразалізниця». 07.09.2017 року, вона, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, Власько, всі приїхали до м. Києва, оскільки вони були останньою групою, які ще не написали заяви про працевлаштування на роботу. Всі разом вони пройшли до Актового залу ПАТ, а ОСОБА_1 не пішов, так як очікував свого адвоката, який повинен був прийти. До неї, як до начальника поставили запитання, чому до залу не зайшов ОСОБА_6, тому вона вийшла на поріг, але ОСОБА_6 там не знайшла. Вона повернулася на співбесіду, за результатами яких вони всі разом (крім ОСОБА_1 )написали заяви по працевлаштування на запропоновані посади та поїхали на вокзал. В її присутності та присутності інших робітників ОСОБА_1 пропонували написати заяву на перехід на посаду головного фахівця, але він відмовився. За результатами вказаної реорганізації, яка відбулася в ПАТ, всі особи були працевлаштовані на нижчі посади, в тому числі і вона, але в грошовому еквіваленті всі виграли.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона займає посаду заступника начальника Одеського регіонального відділу по контролю охорони праці трудової та промислової безпеки Департаменту охорони ПАТ «Укрзалізниця». В ПАТ відбулася реорганізація та тому всі співробітники написали заяви про звільнення у зв'язку з переведенням, але ніхто з робітників не знав які посади їм будуть пропонувати. Вона безпосереднім учасником подій за участю позивача 07.09.2017 року у м. Києві не була, але їй відомо зі слів співробітників про те, що ОСОБА_1 бажав зайняти тільки посаду начальника, тому від запропонованої посади відмовився. Вважала, що ОСОБА_1 необхідно було погодитися на перевід на запропоновану посаду і він би працював далі, як і усі інші.

Всі зазначені свідки підтвердили факт реорганізації та скорочення штатів на відповідному підприємстві; факт пропонування позивачу посади головного фахівця відділу, від якої він відмовився.

Крім того, на протязі всього часу розгляду справи в суді позивачу представником відповідача пропонувалося отримання вакантної посади головного фахівця Департаменту, але позивач відмовився.

При цьому позивач та його представник в судовому засіданні, наполягали на тому, що відповідач порушив істотні умови при переведенні, оскільки посада начальника Департаменту існувала, ОСОБА_12 мав намір її очолити, змінилася лише підпорядкованість підприємства, а не її функції; позивача про зміну істотних умов праці за 2 місяця не попереджали; оскільки позивач 09.09.2017р. подав письмову заяву про працевлаштування на посаду начальника, але йому і досить ніякої відповіді не надали, не прийняти його на роботу відповідач не має права, тому права позивача порушені, що є підставою для зобов'язання укласти договір, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Разом з цим, з вказаною позицією позивача та його представника суд не погоджується з огляду на наступне.

Суд наголошує, що позивачем правомірність його звільнення з роботи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у передбаченому діючим законодавством порядку не оспорювалась, тому вказане не є предметом дослідження в рамках вказаної цивільної справи.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (ч. 2 ст. 2 КЗпП України).

У відповідності до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу (ч. 1 ст. 22 КЗпП України).

Водночас і саме видання наказу про прийняття на роботу не є достатнім для висновку про укладення трудового договору і виникнення трудових правовідносин, якщо сторонами не досягнуто згоди щодо умов праці або працівника фактично не допущено до її виконання або він сам не приступив до роботи. Виданий наказ у цьому разі може бути скасовано, хоча законодавство прямо не передбачає можливості скасування наказу про прийняття на роботу.

Згідно ст. 36 ч. 5 КЗпП України підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

У відповідності до ч.ч.2,3 ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору ( ч. 5 ст. 24 КЗпП України).

При цьому чинне трудове законодавство не містить певних критеріїв, за якими роботодавець має обов'язок прийняти на роботу ту чи іншу особу, тим більше без погодження відповідної посади.

Разом з цим, судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника (п. 19 Пленуму).

Як вказується в п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при обґрунтованості позову суд рішенням зобов'язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення - з першого робочого дня наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи (якщо була обумовлена інша дата - з цієї дати), з іншими особами з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу (надалі Пленум).

Таким чином, систематизуючи вищезазначені вимоги закону, на думку суду не може бути відмовлено в укладенні трудового договору в порядку переведення при дотриманні певного його порядку, який повинен передбачати наступні умови: 1) наявність заяви працівника з проханням про переведення на інше підприємство; 2) згода на таке переведення власника підприємства, на якому працює працівник; 3) згода на переведення власника підприємства, на яке переводиться працівник; 4) узгодженість зайняття відповідної посади та істотних умов праці.

Тобто, на думку суду, погодження повинно мати місце між керівниками підприємств, організацій чи установ, які мають статус юридичної особи, з відповідною цивільною правоздатністю та дієздатністю, оскільки при вирішенні будь-якого спору, в тому числі щодо прийняття на роботу, саме юридична особа може бути відповідачем чи позивачем у справі (ч. 2 ст. 80 ЦК України).

Крім того, працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою повинна бути узгоджені всі умови праці, тобто досягнута угода за якою працівник зобов'язується виконувати певну роботу, визначену цією угодою, з дотриманням правил внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці тощо.

Таким чином, позивач не довів, що отримав відмову ПАТ «Укрзалізниця» у прийнятті на роботу на запропоновану посаду, напроти в матеріалах справи містяться листи від 29.08.2017 № Ц-6-25/2225-17 та 31.08.2017 № Ц-6-25/2241-17, які підтверджують намір роботодавця прийняти його на роботу за переведенням, вказане також підтвердили і свідки під час розгляду справи в суді та фактично не оспорювалося самим позивачем.

Суд не приймає до уваги заперечення позивача про складання Акту від 07.09.2017 року, оскільки вказані посилання є недоведеними. При цьому судом наголошується, що вказаний акт підписаний трьома уповноваженими особами, а позивач навіть під час судового розгляду самостійно в судовому засіданні підтвердив факт пропозиції йому посади головного спеціаліста, а тільки не підтверджував кількість осіб, які були присутні.

Підсумовуючи вищенаведене, не досліджуючи питання чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення позивача у зв'язку з переведенням, оскільки вказане не є предметом спору; приймаючи до уваги, що на підприємстві відбулася реорганізація зі скороченням штату; відповідач мав право на власний розсуд, з урахуванням норм чинного законодавства та наданих йому повноважень, вирішити питання щодо призначення будь-якого працівника на вакантну посаду; позивач самостійно та добровільно написав заяву про звільнення без зазначення відповідної посади та без надання відповідного пакету документів; порядок переведення дотримано не було, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо всіх умов праці в тому числі і посади; фактична узгодженість між керівниками не відбулася, що ставить під сумнів законність такого погодження; фактичний допуск до роботи також не відбувся; підстав для переважного права позивача на зайняття вакантної на той час посади не встановлено; враховуючи відсутність вакантної посади начальника Департаменту на час розгляду справи в суді, суд вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту, від запропонованої посади тобто працевлаштування особисто відмовився, тому його права не є порушеними, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Приймаючи до уваги відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача укласти з позивачем трудовий договір, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні решти позовних вимог, які є похідними від первісних, зокрема про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та судових витрат, допуску до негайного виконання рішення суду .

Відповідно до ст. 141 ч. 2 п. 2 ЦПК України у разі відмови з задоволені позову судові витрати покладаються на позивача. Зважаючи на те, що позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, але позовні вимоги щодо майнового характеру (стягнення моральної шкоди) підлягають сплаті в будь-якому випадку, приймаючи до уваги, що в задоволені позову позивачу відмовлено у повному обсязі, тому з позивача належить стягнути на користь держави один відсоток від ціни позову, що дорівнює 640грн (10 000грн. х 1% дорівнює 100грн., але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму).

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 про зобов'язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (НОМЕР_1 виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області від 06.10.1997 року, ІПН НОМЕР_2), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 640.00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до п.п. 15.2, 15.5 Перехідних положень до Закону України № 2147-VШ від 03.10.2017р. скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що можуть бути предметом судового розгляду; апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 11.04.2018 року

Суддя: О. В. Іванова