1Справа № 335/7135/18 2/335/1950/2018
УХВАЛА
про залишення позову без руху
26 червня 2018 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
21 червня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відповідно до частини 1 статті 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами чинного законодавства звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України.
Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї додатками, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, у звязку з наступним.
В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено: поштового індексу позивача, реєстраційних номерів облікової картки платника податків за їх наявності або номер і серію паспорту сторін, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача.
Пункт 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України регламентує, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Вбачається, що позивачем у позові не наведено конкретний обґрунтований розрахунок суми індексу інфляції із зазначенням конкретного періоду (із визначенням початку та кінця цього періоду), за який проведено такий розрахунок, конкретних складових розрахунку.
Не долучено жодних доказів до позову на підтвердження того, що ОСОБА_1 не міг раніше звернутися до суду з даним позовом, так як з квітня 2015 року він перебував в ОСОБА_3, а повернувся лише в лютому 2018 року.
У разі відсутності у позивача даних доказів, ним відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви повинно бути додано клопотання про витребування доказів.
Статтею 183 ЦПК України, передбачені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, відповідно до яких будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 84 ЦПК України встановлено, що в клопотанні також має містити інформацію про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
В матеріалах справи відсутніписьмові докази про вжиття заходів досудового врегулювання спору, що передбачено ч. 6 ч. 3 ст. 185 КК України, та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових документів, копії яких додано до заяви.
Відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відвідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, що передбачено п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
Частиною четвертою статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Одночасно позивач у позові зазначає, що не може сплатити судовий збір, оскільки не працює.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів, що підтверджують його віднесення до категорій осіб, що можуть бути звільнені від сплати судового збору, та оскільки до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову (531 738,71 грн.), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.), та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810,00 грн.) та надати суду оригінал відповідного платіжного документу.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо (ч. 3 ст. 177 ЦПК України).
Однак позивачем не вказано, чи всі докази ним подано до суду.
Крім того, позивач у позовній заяві посилається на ст.ст. 27, 31, ч. 5 ст. 267 ЦПК України.
Але, суд зазначає, що з 15.12.2017 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3)» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, а тому посилання ОСОБА_1 у позові на норми процесуального права, які втратила чинність, є неприпустимим.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.
Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.
Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).
Додані позивачем до заяви документи, всупереч вимогам ч. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином. До того ж подані документи немістять інформації через неналежну якість ксерокопіювання.
Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У звязку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
При цьому, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу час для усунення вищенаведених недоліків, розяснивши ОСОБА_1, що у разіне усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.
Розяснити, що у разіне усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя В.О. Макаров