Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 216/7779/15-ц

провадження № 61-743св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у складі судді Черкасенко Т. Г. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами було розірвано 17 вересня 2010 року.

За рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 травня 2009 року з нього на утримання дочки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше

30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

7 листопада 2011 року він уклав шлюб із ОСОБА_11, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_12

Зазначав, що його сімейний стан змінився та матеріальний стан погіршився, оскільки його теперішня дружина ОСОБА_13 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за сином, отримує матеріальну допомогу від держави у розмірі 860 грн. При цьому його дохід складає 1 400 грн на місяць.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 травня 2009 року з 1/4 частини до

1/6 частини з усіх видів доходу.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 травня 2009 року у справі № 2-4273/2009 рік на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача та вирішено стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частині з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину, до її повноліття, на користь матері дитини - ОСОБА_5, починаючи стягнення з моменту набрання чинності рішення суду.

Рішення районного суду мотивовано тим, що з моменту стягнення аліментів з ОСОБА_4на користь ОСОБА_5 на утримання їх дочки матеріальне становище останнього значно змінилось, погіршилось, а саме: на утриманні позивача, крім дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться ще й син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2; теперішня дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не працює та знаходиться на утримання свого чоловіка. Таким чином, наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються із ОСОБА_4 на підставі рішення районного суду,

з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів доходу.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах

ОСОБА_5, відхилено. Рішення районного суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення районного суду є законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції керувався статтею 192 СК України та виходив з наявності підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку зі зміною матеріального та сімейного стану позивача.

У касаційнійскарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_4

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права; висновки судів не відповідають обставинам, які мають істотне значення для справи, унаслідок неправильного дослідження доказів та їх оцінки.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 182 СК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суди з урахуванням

статті 192 СК України дійшли обґрунтованого висновку про те, що вказані підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема у зв'язку зі зміною матеріального та сімейного стану позивача, є суттєвими, тому зменшили розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь відповідача ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 щодо стану здоров'я дитини та потреби останньої у додаткових витратах на лікування не може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_4, оскільки питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину вирішується відповідно до положень статті 185 СК України.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що матеріальне становище позивача не змінилося з тих оскільки його теперішня дружина не пред'явила позову про стягнення аліментів на своє утримання та на утримання їх сина ОСОБА_12, оскільки саме по собі народження другої дитини є зміною матеріального стану позивача та необхідності утримання дитини.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, і на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В.Синельников