Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 520/16159/16-ц

провадження № 61-1542св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго»,

представник відповідача - Оляш Олексій Юрійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» та ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Київського районного суду

м. Одеси від 17 травня 2017 року у складі судді Калашнікової О. І. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго»

(далі - ПАТ «ЕК Одесаобленерго») про визнання дій протиправними, визнання пункту договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У 2004 році внаслідок шахрайських дій, вчинених злочинним угрупуванням, вона була позбавлена своєї квартири, а згодом й можливості проживати в ній. Її право власності на квартиру у повному обсязі було відновлено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року. Судове рішення було виконане у примусовому порядку 20 травня 2015 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було виселено зі спірної квартири, а квартира була передана їй у володіння та користування.

Після вселення до квартири вона отримала рахунок на оплату електроенергії від 02 червня 2015 року, в якому було зазначено, що розрахунковим періодом за цим рахунком є період з 02 квітня 2015 року по 01 травня 2015 року, за вказаний проміжок часу спожито 515 кВт, вартість яких складає 303 грн

59 коп., та зазначено борг за попередні періоди в розмірі 227 грн 89 коп., всього до сплати вказано 531 грн 48 коп. До рахунку відповідач додав попередження споживачу ОСОБА_5 від 04 червня 2015 року про припинення постачання електричної енергії з 04 липня 2015 року за порушення термінів оплати за спожиту електричну енергію.

15 червня 2016 року вона (споживач) та ПАТ «ЕК Одесаобленерго» (енергопостачальник) в особі начальника Південного РЕМ Тортіка А. А. укладено договір про користування електричною енергією (далі - договір), відповідно до якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Пунктом 18 цього договору передбачено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов'язкової оплати поточних платежів. Цим же пунктом договору визначено, що заборгованість станом на 15 червня

2016 року складає 965 грн 06 коп.

28 серпня 2016 року ПАТ «ЕК Одесаобленерго» припинило електропостачання до квартири АДРЕСА_1. На момент відключення показники прибору обліку спожитої електроенергії становили 15 298 кВт.

Відключення її квартири від електропостачання спричинили їй моральну шкоду, через відсутність електричної енергії в квартирі звичний стан її життя порушено, тому як вона позбавлена можливості користуватися будь-якою побутовою технікою і забезпечити собі нормальні житлово-побутові умови. Спричинену моральну шкоду вона оцінила в розмірі 5 тис. грн.

Вона також вважала, що відповідно до положень пунктів 43, 44 Правил користування електричною енергією для населення енергопостачальник зобов'язаний їй сплатити двократну вартість недовідпущеної їй, як побутовому споживачу електричної енергії у розмірі 1 064 грн 88 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати протиправними дії ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» із нарахування їй боргу в зазначених в рахунках розмірах; визнати недійсним пункт 18 договору

від 15 червня 2016 року про користування електричною енергією в частині наявності у ОСОБА_2 боргу в розмірі 965 грн 06 коп.; визнати незаконними дії ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» з відключення 28 вересня

2016 року квартири АДРЕСА_1 від електропостачання; зобов'язати ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» відновити електропостачання до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди - 1 064 грн 88 коп., на відшкодування моральної шкоди - 5 тис. грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» з нарахування ОСОБА_2 боргу за електричну енергію за період до 20 травня 2015 року. Визнано недійсним пункт 18 договору від 15 червня 2016 року про користування електричною енергією, в частині наявності у ОСОБА_2 боргу в розмірі 965 грн 06 коп.

Визнано дії ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» з відключення 28 вересня

2016 року від електропостачання квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2, незаконними.

Зобов'язано ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» відновити постачання електричної енергії до кватири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_2 1 064 грн 88 коп.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що умови договору про наявність боргу у розмірі 956 грн є несправедливими, оскільки це є боргом попереднього користувача, відключення електропостачання було неправомірним, розрахунок боргу є невірним, і тому є підстави для відшкодування матеріальної шкоди в обсязі вартості електричної енергії, яка не була надана в період відключення її квартири від електропостачання.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ЕК Одесаобленерго» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення коштів, визнання неправомірними розрахунку боргу скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «ЕК Одесаобленерго» про визнання неправомірним розрахунку, стягнення

1 064 грн 88 коп. відмовлено, у решті рішення суду залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що із попереднім власником квартири ОСОБА_5 був укладений договір на користування електричною енергією, актом державного виконавця зафіксований час передачі квартири ОСОБА_2, ці обставини не позбавляють права

ПАТ «ЕК Одесаобленерго» на стягнення боргу з ОСОБА_5, відтак відсутні обґрунтовані мотиви покладення відповідальності з оплати боргу попереднього власника на ОСОБА_2 Правовідносини, що виникли між ОСОБА_5 та ПАТ «ЕК Одесаобленерго» ґрунтувалися на договорі про користування електричною енергією, а відтак відповідач не позбавлений права та процесуальної можливості стягнення боргу, який виник через невиконання зобов'язальних відносин. Вимоги про визнання протиправними дії з нарахування боргу за квитанціями не відповідають передбаченим законом способам захисту прав, рішення суду буде підставою для здійснення відповідного перерахунку боргу, тому з огляду і на такі обставини вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У грудні 2017 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «ЕК Одесаобленерго», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, воно просить скасувати оскаржувані рішення судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 до 15 червня 2016 року не виконала свій обов'язок і не звернулась до ПАТ «ЕК Одесаобленерго» для укладення договору про користування електричної енергії та не надавала відповідних документів, хоча весь цей час вона була власником цієї квартири. При отриманні ОСОБА_2 у власність електрифікованої квартири, вона на підставі статей 319, 322 ЦК України зобов'язана її утримувати і нести тягар відповідальності перед позивачем за фактичне отримання електричної енергії. ОСОБА_2 усвідомлювала, що вона має заборгованість перед ПАТ «ЕК Одесаобленерго», саме тому вона добровільно та, розуміючи наслідки такого користування електричною енергією без договору, уклала 15 червня 2016 року з ПАТ «ЕК Одесаобленерго» договір про користування електричною енергією.

У січні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2, подана представником - ОСОБА_3, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вона просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання неправомірним розрахунку та стягнення 1 064 грн 88 коп. заборгованості та залишити в цій частині рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що невизнання судом апеляційної інстанції можливості захисту порушеного права ОСОБА_2 на належне нарахування вартості спожитої нею електричної енергії та визнання протиправними дій відповідача, що здійснені таким чином, є порушеннями статті 124 Конституції України.

Відзив на касаційні скарги до суду не надійшов.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги ПАТ «ЕК Одесаобленерго» та

ОСОБА_2, подана представником - ОСОБА_3, задоволенню не підлягають.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 січня 2004 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

У 2004 році внаслідок шахрайських дій ОСОБА_2 була позбавлена своєї квартири, а згодом й можливості проживати в ній. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року квартиру АДРЕСА_1 витребувано на користь

ОСОБА_2 від ОСОБА_5 У примусовому порядку судове рішення було виконане 20 травня 2015 року - з квартири виселені ОСОБА_5 та

ОСОБА_6, квартира передана ОСОБА_2 При цьому актом державного виконавця від 20 травня 2015 року зафіксовані показники електролічильника на момент вселення ОСОБА_2 до квартири -

13 834 кВт (а.с. 12).

Після вселення до квартири ОСОБА_2 отримала рахунок на оплату електричної енергії від 02 червня 2015 року, в якому було зазначено, що розрахунковим періодом за цим рахунком є період з 02 квітня 2015 року

по 01 травня 2015 року, за вказаний проміжок часу спожито 515 кВт, вартість яких складає 303 грн 59 коп., та зазначено борг за попередні періоди в розмірі

227 грн 89 коп. Всього до сплати вказано 531 грн 48 коп. До рахунку було додано попередження споживачу ОСОБА_5 від 04 червня 2015 року про припинення постачання електричної енергії з 04 липня 2015 року за порушення термінів оплати за спожиту електричну енергію.

Відповідно до квитанції від 30 червня 2015 року борг ОСОБА_5 за споживання електричної енергії у квартирі АДРЕСА_1 виник за період з 01 травня 2015 року по 04 червня 2015 року в розмірі 732 грн 86 коп., з яких 531 грн 48 коп. попередній та 213 грн 38 коп. за указаний період (а.с. 15).

17 червня 2015 року ОСОБА_2 надала до ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» письмову заяву про перерахунок вартості спожитої електричної енергії, починаючи з 20 травня 2015 року. До заяви ОСОБА_2 приєднала копію рішення апеляційного суду і акт державного виконавця від 20 травня

2015 року про примусове виконання судового рішення, в якому відображені показники електролічильника на момент вселення ОСОБА_2 до квартири - 13 834 кВт. ПАТ «ЕК Одесаоблнерго» заяву ОСОБА_2 залишив без задоволення і в листі від 08 липня 2015 року зазначив, що станом на 04 червня 2015 року заборгованість за спожиту електричну енергію становить 650 грн 28 коп. Надалі кожного місяця разом з рахунком на оплату електричної енергії представники відповідача надавали ОСОБА_2 попередження про відключення від електропостачання в зв'язку з наявністю заборгованості(а.с. 16).

16 травня 2016 року через борги відповідач припинив постачати електричну енергію до квартири АДРЕСА_1. 02 червня 2016 року електропостачання до зазначеної квартири ОСОБА_2 було відновлено.

15 червня 2016 року ОСОБА_2 та ПАТ «ЕК Одесаобленерго» уклали договір про користування електричною енергією, відповідно до якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Пунктом 18 договору передбачено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов'язкової оплати поточних платежів. Цим же пунктом договору визначено, що заборгованість станом на 15 червня 2016 року складає 965 грн 06 коп.

28 вересня 2016 року ПАТ «ЕК Одесаобленерго» вдруге припинив електропостачання до квартири АДРЕСА_1, показники прибору обліку спожитої електроенергії становили 15 298 кВт. 12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 сплатила 521 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, у квитанції зазначено, що це борг з 30 серпня 2016 року по 06 вересня 2016 року (а.с. 35).

11 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «ЕК Одесаобленерго» з пропозицією внести зміни до договору про користування електричною енергією шляхом виключення пункту 18, стверджуючи, що борг за електричну енергію виник до 20 травня 2015 року, у період коли вона не проживала в квартирі АДРЕСА_1, а тому не має нести негативні наслідки за діяльність (бездіяльність) інших, проте заява залишилася без задоволення і, як вбачається з письмової відповіді енергопостачальника від 25 листопада

2016 року, борг ОСОБА_2 за електричну енергію складає 670 грн 97 коп.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Ураховуючи викладене, суди, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, правильно застосували положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки рішенням суду апеляційної інстанції встановлено факт вибуття квартири з її володіння поза волею і неможливість користуватися нею до

2015 року, то заборгованість попередніх користувачів не повинна відшкодовувати ОСОБА_2 Судами вірно встановлено, що пункт 18 договору про користування електричною енергією є несправедливим та таким, що призводить до дисбалансу правовідносин між сторонами.

Встановлено, що рішення судів прийняті з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Доводи касаційної скарги ПАТ «ЕК Одесаобленерго» про те, що відповідач, як власник, зобов'язанаутримувати квартиру і нести тягар відповідальності перед позивачем за фактичне отримання електричної енергії, спростовуються рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року про витребування спірної квартири на користь ОСОБА_2 від

ОСОБА_5 та актом державного виконавця від 20 травня 2015 року, у якому зафіксовані показники електролічильника на момент вселення

ОСОБА_2 до квартири.

Інші доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, та публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2017 року у нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк