ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» листопада 2018 року

м. Харків

справа № 637/53/18-ц

провадження № 22ц/818/428/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Шевченківська районна державна адміністрація Харківської області, Шевченківська селищна рада Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 29 травня 2018 року в складі судді Стеганцова С.М.,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, Шевченківської селищної ради Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення права на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки, який в подальшому уточнював.

Позовна заява мотивована тим, що в 1992 році його прийнято на роботу на молочнотоварну ферму в колгоспі імені Фрунзе та він став членом колгоспу, який в грудні 1992 року реорганізовано на Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Фрунзе.

Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Фрунзе отримано державний акт на право колективної власності на землю, а відповідно до додатку до цього акту його зазначено за НОМЕР_3.

Вказав, що під час видачі сертифікатів на земельний пай членам Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе він його не отримав, оскільки знаходився в місцях позбавлення волі.

Зазначив, що про порушення його прав йому стало відомо у 2016 році, коли виділяли земельні ділянки учасникам АТО і перевіряли, чи всі особи, зазначені в додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, отриманого Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Фрунзе, отримали земельні ділянки.

Просив поновити строк подачі позовної заяви про встановлення права на земельну ділянку; визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 8,05 кадастрових гектари на землях реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе на території Шевченківської селищної ради Харківської області та зобов'язати Шевченківську селищну раду Харківської області та Шевченківську районну державну адміністрацію Харківської області визначити в натурі межі виділеної земельної ділянки площею 8,05 кадастрових гектарів на землях реформованого КСП ім. Фрунзе на території Шевченківської селищної ради Харківської області за межами населених пунктів.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 29 травня 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 5,32 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості із земель реформованого КСП ім. Фрунзе на території Шевченківського району Харківської області, яка призначена йому внаслідок паювання земель КСП ім. Фрунзе, згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 зареєстрованим 19 січня 1996 року за НОМЕР_2 за КСП ім. Фрунзе на території Шевченківського району Харківської області; в іншій частині позовних вимог про виділення земельної ділянки в натурі - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог; прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, в іншій частині судове рішення залишити без змін, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є неналежним відповідачем у цій справі; що позивачем не надано належних доказів поважності причин пропуску строку позовної давності; що позивачем не надано жодного доказу щодо його членства в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Фрунзе; що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 8,05 кадастрових гектарів, а відповідно до оскаржуваного рішення за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) розміром 5,32 умовних кадастрових гектарів.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Піддубного Р.М. від 11 липня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для доплати судового збору в розмірі 3889,11 грн. з дня отримання цієї ухвали.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Піддубного Р.М. від 06 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Коваленко І.П. від 20 серпня 2018 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

10 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 637/53/18-ц (22ц/818/428/18) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, Шевченківської селищної ради Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення права на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки.

20 серпня 2018 року від Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій вважала рішення законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначила, що рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

20 серпня 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій вважав апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому вказав, що суд помилився в розмірі земельної частки (паю) та вважав, що він набув права на земельну частку (пай) у той момент, коли Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Фрунзе отримано державний акт на право колективної власності на землю, а видача сертифікату ніяким строком не обмежена.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що ОСОБА_1 довів, що він має право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай).

Проте, судова колегія не погоджується з розміром цієї земельної частки (паю), виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є членом Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе з 1992 року.

Рішенням Шевченківської районної Ради народних депутатів від 26 травня 1993 року XIV сесії ХХІ скликання 19 січня 1996 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. Фрунзе видано Державний акт на право колективної власності на землю площею 4419,3 га землі в межах згідно з планом, серія НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів а право колективної власності на землю за НОМЕР_2 та згідно списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ОСОБА_1 значиться під номером НОМЕР_3.

Із додатку до Державного акту на право колективної власності, виданого Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Фрунзе та зареєстрованого 26 травня 1995 року за НОМЕР_2 вбачається, що у списках громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства ОСОБА_1 значиться за НОМЕР_3.

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області з заявою, в якій просив видати сертифікат на право на земельну частку (пай) на землях реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе та розпорядження, яким надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як вбачається з відповіді Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 28 листопада 2017 року № 02-28/2783 сертифікати на право на земельну частку (пай) виготовлені в необхідній кількості відповідно до кількості пайовиків і видавалися в одному екземплярі на руки; архівні екземпляри відсутні та не виготовлялися. На сьогоднішній день бланків для роздрукування сертифікатів на земельну частку (пай) немає, їх виготовлення не планується і дублікати втрачених сертифікатів не видаються. Рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення права на земельну частку (пай) для подальшого виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та оформлення права власності на земельну ділянку.

Із листа Відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11 квітня 2018 року № 171/420-18-0.23.29 вбачається, що ОСОБА_1 включено до Державного акту на право колективної власності на землю, серія НОМЕР_1 за № 179 по Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Фрунзе. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності 19 січня 1996 року за НОМЕР_2. Сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не виготовлявся. Вартість земельної частки (паю) станом на 01 січня 2018 року становить 137 526,84 грн., розмір -5,08 умовних кадастрових гектарів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року земля є об'єктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до частини першої статті 22 та частини другої статті 23 ЗК України 1990 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта, та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Фрунзе Шевченківського району Харківської області і на час його розпаювання залишався членом цього колгоспу та внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до Державного акту на право колективної власності, проте він не отримав відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_1, як член колективного сільськогосподарського підприємства, набув право на земельну частку (пай) з моменту одержання Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Фрунзе Державного акта на право колективної власності на землю, тобто з 19 січня 1996 року.

Доводи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо того, що позивачем не надано належних доказів поважності причин пропуску строку позовної давності; що позивачем не надано жодного доказу щодо його членства в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Фрунзе, є недоведеними, спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідками, які містяться на аркушах справи 4-7, 83, 84, на підставі яких судом встановлено, що строк позовної давності ОСОБА_1 не пропустив, оскільки набув право на земельну частку (пай) в момент отримання Державного акта на право колективної власності на землю Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Фрунзе, а строк видачі сертифіката не є обмеженим. При цьому, учасниками справи не надано окремого клопотання про застосування строку позовної давності, що є відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України підставою для відмови в задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції представник управління підтвердила, що клпотання щодо застосування строків позовної давності до суду першої інстанції не заявляв.

Посилання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є неналежним відповідачем у цій справі, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагенства України, а згодом - до Держгеокадастру України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, належним суб'єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду в частині визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) є законним.

Проте, колегія суддів не погоджується з розміром земельної частки (паю), який необхідно визнати за ОСОБА_1, оскільки як вбачається з листа Відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11 квітня 2018 року № 171/420-18-0.23.29, вартість земельної частки (паю) станом на 01 січня 2018 року становить 137 526,84 грн., розмір становить 5,08 умовних кадастрових гектарів, а не 5,32 умовних кадастрових гектарів, як зазначено судом першої інстанції.

У зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 29 травня 2018 року - змінити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості із земель реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе на території Шевченківського району Харківської області, яка призначена йому внаслідок паювання земель Колективного Сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе, згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 зареєстрованим 19 січня 1996 року за НОМЕР_2 за Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Фрунзе на території Шевченківського району Харківської області

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

У зв'язку зі складністю справи повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.