Справа № 377/424/17 Головуючий у І інстанції Теремецька Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1316/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 58 27.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року м. Київ

справа № 377/424/17

провадження № 22ц/780/1316/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Сліпченка О.І., Таргоній Д.О.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_4

відповідач - державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 24 січня 2018 року у складі судді Теремецької Н.Ф., у справі за заявою державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України: пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

17 січня 2018 року ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, рішенням апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів з ДСП «ЧСК» на її користь було задоволено, після чого 12.12.2017 року апеляційним судом Київської області за заявою підприємства було роз'яснено рішення апеляційного суду Київської області від 07.11.2017 року щодо стягнення зазначених у рішенні сум з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 з урахуванням державних податків та зборів.

В подальшому на виконання рішення суду була нарахована загальна сума 122146, 50 грн., з якої відраховані податки на загальну суму 21986,39 грн., військовий збір на суму 1832,20 грн. і після утримання податків та платежів в загальній сумі 23818,59 грн., належні до виплати ОСОБА_4 кошти в сумі 98328 грн. були виплачені 20.12.2017 року шляхом перерахування на її картковий рахунок, згідно платіжного доручення ДСП «ЧСК» від 20.12.2017 року № 2450 та відомості нарахування коштів № 965 від 20.12.2017 року.

Далі ДСП «ЧСК» у своїй заяві зазначив, що ОСОБА_4 після отримання нею коштів 29.12.2017 року отримала в суді виконавчі листи на виконання рішення апеляційного суду та пред'явила їх до виконання і 15.01.2018 року заступником начальника Іванківського міжрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 55532704 та № 55532301 по виконанню виконавчих листів № 377/424/17, виданих Славутицьким міським судом Київської області 29.12.2017 року.

Заявник ДСП «ЧСК» вважає, що зазначені виконавчі листи повинні бути визнані такими, що не підлягають виконанню, оскільки обов'язок боржника відсутній у зв'язку з його добровільним виконанням рішення суду від 07.11.2017 року, відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 24 січня 2018 року у задоволенні заяви ДСП «Чорнобильський спец комбінат» відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ДСП «Чорнобильський спец комбінат» подав апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Посилається у скарзі на те, що судом не враховані норми Податкового кодексу України, зроблено посилання на інші закони, які не регулюють нарахування та утримання податків з коштів, розмір яких визначений судом.

У відзиві на скаргу, ОСОБА_4 зазначила, що утримання податків, зборів та інших платежів із сум стягнутих за рішенням суду, Законом України «Про виконавче провадження не передбачено. Крім того, зазначила, що оскільки виплата доходу, нарахованої на підставі рішення суду здійснюється звільненому працівнику і не пов'язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом, яким в даному випадку виступає боржник, тому просила ухвалу суду залишити без змін.

В суді апеляційної інстанції представники апелянта скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволені заяви суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4 до державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення грошових коштів задоволено частково: стягнуто з державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 недоотриману заробітну плату за період від 01.03.2011 року до 19.02.2017 року в розмірі 12081,41 гривень; недоотриману матеріальну допомогу на оздоровлення за 2012, 2015, 2017 роки в розмірі 6709 гривень; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні від 20.02.2017 року до 05.09.2017 року в сумі 78728,92 гривень; незаконно утримані кошти із заробітної плати за корпоративний мобільний зв'язок від листопада 2011 року до січня 2017 року в розмірі 8099,08 гривень; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 12910,16 гривень, а також стягнуто судові витрати з державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 в сумі 3618,02 гривень (а.с.7).

В подальшому ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2017 року за заявою ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» вищевказане рішення апеляційного суду було роз'яснено, а саме про те, що зазначені в рішенні суми стягнення з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 визначені з урахуванням державних податків та зборів (а. с. 11).

Згідно довідки про нараховані кошти № 213-42 від 12.01.2018 року ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» ОСОБА_4 згідно наказу підприємства від 19.12.2017 року № 499 на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 07.11.2017 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 12.12.2017 року, нараховано 122146,59 гривень; сума податків 23818,59 гривень; сума до виплати 98328 гривень (а. с. 15).

Відповідно до відомості про нарахування коштів № 965 від 20.12.2017 року ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на картковий рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_1 було перераховано 98328 гривень (а. с. 16).

29 грудня 2017 року Славутицьким міським судом Київської області ОСОБА_4 було видано виконавчий лист № 377/424/17, згідно якого: стягнуто з державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 недоотриману заробітну плату за період від 01.03.2011 року до 19.02.2017 року в розмірі 12081,41 гривень; недоотриману матеріальну допомогу на оздоровлення за 2012, 2015, 2017 роки в розмірі 6709 гривень; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні від 20.02.2017 року до 05.09.2017 року в сумі 78728,92 гривень; незаконно утримані кошти із заробітної плати за корпоративний мобільний зв'язок від листопада 2011 року до січня 2017 року в розмірі 8099,08 гривень; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 12910,16 гривень (а. с. 26-27).

29 грудня 2017 року Славутицьким міським судом Київської області також видано ОСОБА_4 виконавчий лист № 377/424/17 про стягнення з державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 3618,02 гривень судових витрат (а. с. 30 - 31).

30 грудня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявами про примусове виконання рішення суду та виконавчими листами № 377/424/17 (а. с. 28-29, 32-33).

Постановою заступника начальника Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.01.2018 року на підставі виконавчого листа № 377/424/17, виданого Славутицьким міським судом Київської області 29.12.2017 року, про стягнення з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 118528,57 гривень, відкрито виконавче провадження № 55532301 (а. с. 36-37).

На підставі виконавчого листа № 377/424/17, виданого Славутицьким міським судом Київської області 29.12.2017 року, про стягнення з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 3618,02 гривень, заступником начальника Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55532704 (а. с. 34 - 35).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю абро частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов'язок припинився; обов'язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов'язання, передбачені Цивільним кодексом України.

При цьому, слід зауважити, що «словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання».

У даному випадку, виконавчі листи не є такими, що видані помилково, крім того заявник не надав доказів про те, що рішення суду про стягнення з ДСП на користь ОСОБА_4 в повному обсязі не виконане чи припинене з інших, передбачених законом підстав.

Стаття 129 Конституції України визначає обов'язковість судового рішення як одну із основних засад судочинства.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002 по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи, що рішення апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року є чинним, його не змінено та не скасовано, тому визнання виконавчого листа по даній справі таким, що не підлягає виконанню з підстав, зазначених у заяві фактично поставить під сумнів дане рішення, що є недопустимим з огляду на приписи статей 129, 129-1 Конституції України.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам учасників належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого та законного висновку про відсутність належних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спец комбінат» залишити без задоволення.

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді :

О.І.Сліпченко

Д.О.Таргоній