Справа № 474/844/18
Провадження № 2/474/283/18
УХВАЛА

про вирішення питання щодо обґрунтованості заявленого відводу

21.11.18року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Фасій В.В

при секретарі Багрін Н. А.

без участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду смт. Врадіївка питання обґрунтованості заявленого відповідачем ОСОБА_2 відводу головуючому судді Фасій В.В. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_2 у даній цивільній справі звернулася до суду з заявою за вх. № 474/844/18 від 05.11.2018 р. про відвід головуючого судді Фасій В.В., посилаючись на наявність обставин передбачених п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України (інших обставини що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді), з яких на його думку суддя має бути відведений від участі у даній справі, а саме:

1) не надіслання судом йому разом з позовною заявою та судовою повісткою ухвали про відкриття провадження по справі, що на його думку свідчить про позбавлення його права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи;

2) не відповідність ухвали про відкриття провадження по справі вимогам ч.2 ст.187 ЦПК України, оскільки в ній не вказано веб-адресу сторінки на офіційному порталі влади України в мережі Інтернет за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи;

3) в цій же ухвалі безпідставно зазначено про виклик у судове засідання третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, та з огляду на те, що йому залишається незрозумілим про яких третіх осіб іде мова;

4) в ухвалі безпідставно запропоновано позивачу надати всі наявні у нього докази, які стосуються предмету спору, повідомити про всіх третіх осіб, яких стосується предмет спору, підтвердження про те, що ним не було подано іншого позову до цього ж відповідача, а тому на думку відповідача, позовна заява повинна була бути залишена без руху.

5) всі справи між ним та позивачем розглядає тільки суддя Фасій В.В., а тому на думку відповідача для нього це є дивним, та викликає сумніви в об'єктивності головуючого.

А також посилався як на підстави відводу на п.4 ч.1 ст. 36 ЦПК України, - порушення порядку визначення судді для розгляду справи, оскільки на його думку протокол автоматизованого розподілу справи не відповідає рішенню ради судді, бо не містить всіх необхідних реквізитів.

Крім того відвід мотивував також і незгодою з діями головуючого судді у справі №474/286/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Також просив у заяві про відвід надати йому особисто у руки у приміщенні суду копії ухвали за результатами розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В заяві про відвід заявник посилався, що отримав копію ухвали 29.10.2018р.

З заяви про видачу копії судового рішення за №5109 від 29.10.2018р. вбачається що відповідач отримав її копію 29.10.2018р., а тому заява про відвід подана в межах строків встановлених ч.3 ст. 39 ЦПК України.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи доводи заяви про відвід, приходжу до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, на підставі наступного.

Так статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнівів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (ч. 2 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді не може бути підставою для відводу.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2018р. відповідачу ОСОБА_2 була направлена судова повістка про виклик до суду та позовна заява з додатками.

29.10.2018р. ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи, в тому числі з ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.10.2018 р., отримав її копію (заява №5109 від 29.10.2018р.);

02.11.2018р. відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву за вх. №5236.

Таким чином, ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом позовної заяви та з ухвалою про відкриття провадження у справі.

А тому підстави вважати, що відповідача було обмежено у здійсненні своїх процесуальних прав - відсутні, таких обставин, визначених законом, при розгляді питання щодо обґрунтованості заявленого відводу не встановлено і доказами не підтверджено.

Постановлення ж суддею ухвал та вчинення інших дій, передбачених цивільним процесуальним законодавством при розгляді справи не може свідчити про упередженість чи необ'єктивність судді та бути підставою для його відводу.

Крім того, відповідно до положень чинного законодавства, суддя не зобов'язаний давати пояснення з приводу розглянутих або тих, що знаходяться в його провадженні справ.

З цих підстав, заявлений відвід в частині незгоди з ухвалою суду про відкриття провадження та з діями судді як головуючого у справі №474/286/17, є необґрунтований.

До того ж ухвала про відкриття провадження може бути оскаржена лише в частині відкриття провадження з порушенням правил підсудності, заперечення щодо неї заносяться до протоколу судового засідання.

Його ж посилання на обставини що викликають сумніви в об'єктивності судді, з - підстав роз'яснення позивачеві в ухвалі необхідності подання всіх наявних доказів та зазначення про третіх осіб, а також підтвердження про те, що ним не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тих самих підстав та предметом, також не можуть свідчити про обґрунтованість відводу, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.2, ч.2 ст.4, пп.3,4 ч. 5 ст. 12, ст. 53, п.5 ч.3 ст. 175 та п.п. 4,5,6,7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, а також ч.3 ст. 199 СК України:

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав , свобод та інтересів фізичних осіб.

Право на звернення до суду мають також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, зокрема з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку чи сина має право звертатися той з батьків , з ким проживає дочка, син.

Суд зберігаючи об'єктивність та неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження по справі або при підготовці справи до розгляду встановить що рішення суду у справі може вплинути на права та обов'язки осіб, що не є стороною по справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб.

У підготовчому судовому засіданні, суд вирішує питання про вступ у справ третіх осіб , роз'яснює учасникам справи які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, з'ясовує чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові.

Позовна заява повинна містити виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільно - процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009р. - подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

З огляду на вищевикладені положення закону, те, що позов про стягнення аліментів подано уповноваженою на те законом особою, в інтересах повнолітнього сина відповідача який продовжує навчання, на виконання завдань цивільного судочинства щодо забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи, ефективного захисту прав та інтересів фізичної особи, а також того, що на стадії подання позовної заяви в обов'язок позивачу покладається лише зазначення доказів на підтвердження обставин якими він обґрунтовує свої вимоги, а не їх подання, суд при відкритті провадження у справі, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, роз'яснив позивачу необхідність подання доказів, зазначення про третіх осіб.

Його ж посилання на невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК України (не зазначено ціни позову, не зроблено попередній розрахунок судових витрат, не містить зазначення щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, не містить підтвердження що позивачем не подано такого ж позову до іншого суду) не є такими що перешкоджають відкриттю провадженню по справі та призначення підготовчого судового засідання у справі про стягнення аліментів, з огляду на положення ч.2 ст. 134, ст. 176, п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України, п. 7 Постанови пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільно - процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», які встановлюють наслідки не проведення попереднього розрахунку суми судових витрат, наявності в провадженні суду спору між тими самими сторонами, з тим самим предметом і з тих самих підстав, а також які не передбачають обов'язку сторони здійснити розрахунок ціни позову у позовах про стягнення аліментів в частці від доходу батька (матері), та які визначають право сторони на подання доказів на наступних стадіях процесу.

Доводи відповідача про те, що йому не зрозуміло про яких третіх осіб іде мова в ухвалі про відкриття провадження по справі, та що посилання в ухвалі про відкриття провадження по справі на необхідність виклику в судове засідання третіх осіб є безпідставними, є такими що не доводять обґрунтованість заявленого відводу, оскільки, як вбачається з цієї ж ухвали та позовної заяви про стягнення аліментів, копії яких отримані відповідачем, учасниками провадження у цій справі є позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2, яким в резолютивній частині ухвали (абзац 7) ухвалено про направлення відповідних документів, а саме ухвалу, позовну заяву з додатками - відповідачу, та копію ухвали - позивачу, а також в абзаці 4 резолютивної частини цієї ж ухвали роз'яснено відповідачу право надіслати копію відзиву, за наявності, іншим відповідачем, третім особам.

Висловлення ним позиції, що всі справи між ним та позивачем розглядає тільки суддя Фасій В.В., що для нього є дивним, та викликає сумніви в об'єктивності головуючого, є суто суб'єктивною думку відповідача, не підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому не свідчить про обґрунтованість відводу.

Щодо його посилань на невідповідність протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2018р. рішенню ради суддів, та порушення порядку визначення судді для розгляду справи, то слід зазначити, що процесуальний статус судді у цивільному процесу не надає йому права вчиняти дії щодо організації функціонування автоматизованої системи. Персональну відповідальність за забезпечення належної організації функціонування автоматизованої системи в суді несе керівник апарату суду, а за забезпечення її належного технічного функціонування - технічний адміністратор. Незаконне втручання в роботу автоматизованої системи тягне відповідальність, установлену законом. Розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ. Внесення змін, видалення реєстраційних даних щодо конкретної судової справи не допускається, крім випадків, зумовлених необхідністю, що підтверджується матеріалами судової справи, виправлення технічних помилок, описок тощо. Зміни та видалення реєстраційних даних фіксуються автоматизованою системою автоматично.

З огляду на ці обставини суддею, як особою яка має право надавати пояснення з приводу заявлених відводів, було витребувано з канцелярії суду дані щодо функціонування автоматизованої системи 14.09.2018р., на що від останньої отримано відповідь про те, що при реєстрації позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання в автоматизованій системі документообігу та розподілі судових справ між суддями, внесення змін, видалення реєстраційних даних, щодо конкретної судової справи не вчинялося, виправлення технічних помилок, описок, коригування не здійснювалося. Зміни та видалення реєстраційних даних автоматизованою системою автоматично зафіксовано не було. Обставин, які унеможливлювали функціонування автоматизованої системи були відсутні. Про вказане свідчить і звіт про автоматизований розподіл. судових справ між суддями відповідного суду

А тому посилання відповідача на п.4 ч.1 ст. 36 ЦПК України також не знайшли свого підтвердження під час вирішення питання щодо обґрунтованості заявленого відводу.

З огляду на викладене та враховуючи підстави відводу у поданій заяві, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить в собі підстав для відводу передбачених ст.36 ЦПК України.

Положеннями ч.4 ст.40 ЦПК України передбачено, якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному ч.3 ст.40 ЦПК України, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Оскільки у Врадіївському районнному суді відсутній інший суддя, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і його не можливо визначити у порядку, встановленому положеннями ч.1 ст.33 ЦПК України, оскільки розподіл справ судді Сокол Ф. Г. припинений, в зв'язку з закінченням у нього повноважень у січні 2019 року, тому дану справу необхідно передати для вирішення питання про відвід судді Фасій В.В. до Кривоозерського районного суду Миколаївської області,

Крім того, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може з заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід.

Враховуючи, що зупинення провадження у справі, у випадку надходження заяви про відвід, є правом суду, вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку про доцільність такого зупинення.

Керуючись ч. 3 ст. 40, п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати відвід, заявлений судді Фасій В.В. відповідачем ОСОБА_2 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання - необґрунтованим.

Зупинити провадження у справі на час розгляду заяви про відвід.

Справу 474/844/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання направити до Кривоозерського районного суду Миколаївської області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід головуючого судді, у зв"язку з відсутністю на даний час інших суддів у Врадіївському районному суді.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 15 днів.

Суддя В.В.Фасій