АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/3066/17

Провадження № 22-ц/787/833/2018

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: ОСОБА_1

Рішення ухвалене в м. Сарни Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення незазначена

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання Брикса Ю.Ю.,

з участю прокурора Прищепа О.М., представника відповідачів адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року в справі за позовом заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах Сарненської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах Сарненської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювали будівництво індивідуальних гаражів по вул. 17 Вересня, 70 в м. Сарни Рівненської області, а тому, відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рішення Сарненської міської ради № 996 від 27 грудня 2012 року зобовязані внести кошти у розмірі 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта нежитлових будівель та споруд в якості пайової участі у розвитку інфраструктури міста ОСОБА_5. Оскільки відповідачами було порушено вказане зобовязання, вони мають відшкодувати Сарненській міській раді збитки у формі упущеної вигоди у сумі 289 495 грн.

Крім цього зазначив, що правовідносини, які виникли між Сарненською міською радою та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не є договірними, а виникають безпосередньо із норм Закону, який зобовязує забудовників приймати участь у розвитку інфраструктури міста ОСОБА_5 шляхом здійснення пайового внеску.

На підставі викладеного просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь міського бюджету м. Сарни 289 495 грн. збитків у формі упущеної вигоди, спричинених не укладанням договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Сарни, а також понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 289 495 грн. збитків у формі упущеної вигоди, спричиненої не укладанням договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Сарни відмовлено повністю за безпідставністю заявлених вимог.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області вважає рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а саме: ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 11, 22, 509, 1166 ЦК України, ст.ст. 89, 263 ЦПК України, ухваленим без належної оцінки наявних у справі доказів.

Зазначає про те, що у порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Сарни, затвердженого рішенням Сарненської міської ради № 996 від 27.12.2012 року (далі Порядок), відповідачами не сплачено до місцевого бюджету в якості пайової участі у створенні інфраструктури грошові кошти у сумі 289 495 гривень.

Вказує, що законом передбачено саме обовязок замовника будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування відповідних коштів, а укладення договору про пайову участь є похідним від цього обовязку.

Окрім того, з наявних у справі матеріалів вбачається та відповідачами не спростовано, що останні не зверталися у встановленому законом порядку до позивача щодо укладення відповідного договору.

Тобто, відповідачі не виконали встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком обовязку та не взяли участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сарни.

Тому, порушення відповідачами зобов'язання, встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», щодо укладення договору та сплати пайової участі, є доказом протиправності їх поведінки.

Вказані обставини судом безпідставно не взято до уваги.

Також зазначає, що неправомірна бездіяльність відповідачів щодо виконання обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідачів до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Сарненська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідачів.

Вказує, що відмовляючи у задоволенні позову, судом необґрунтовано зазначено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільних прав, оскільки підставою для отримання Сарненською міською радою певних коштів в якості пайового внеску повинен бути виключно договір.

Однак зазначає, що протиправна поведінка замовника будівництва проявляється як в ухиленні від укладення договору про пайову участь, так і в несплаті відповідних коштів, позивач вправі вибрати спосіб захисту свого порушеного права та звернутися до суду як з позовною заявою про спонукання до укладення договору, так і з позовом про відшкодування завданої шкоди.

На підставі наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури задоволити.

Апеляційні скарги від інших осіб, які беруть участь у справі на вказане рішення суду не надходили.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3 зазначає, що вказана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з не доведення їх позивачем з огляду на відсутність доказів ухилення відповідачами від укладення спірного договору, тобто наявності в його діях усіх елементів складу цивільного правопорушення та , як наслідок, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Договір пайової участі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію між сторонами не укладався і позивач не звертався до суду з позовом про спонукання відповідача укласти відповідний договір, внаслідок чого у встановленому законом порядку невизначений розмір та строк сплати пайової участі. Договір про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста ОСОБА_5 (договір про пайову участь) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Прокурор Прищепа О.М. підтримала подану апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржене рішення місцевого суду та задовольнити позов прокурора в інтересах Сарненської міської ради.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_2 просив відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для відшкодування збитків Сарненській міській раді немає, оскільки договору, який мав передбачати відповідальність забудовників сторонами укладено не було і позивач вибрав невірний спосіб захисту порушеного права.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а оскаржуване рішення вимогам ст.263 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зазначеними ст.11 ЦК України, є, окрім іншого, договори та інші правочини, цивільні права можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи 11 серпня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали в.о. Сарненського міського голови ОСОБА_6 повідомлення про початок підготовчих і будівельних робіт з побудови індивідуальних гаражів, що розташовані за адресою м. Сарни вул.. 17 Вересня 70. (а.с.18).

15 грудня 2014 року ОСОБА_3 на імя Сарненського міського голови подав повідомлення та копію декларації про готовність обєкта індивідуальних гаражів, що розташовані за адресою м. Сарни вул.. 17 Вересня 70. (а.с.19, 20-23).

08 травня 2014 року Сарненська міська рада на підставі ст. 40 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, Порядку та рішення Сарненської міської ради від 07 грудня 2012 року №996 направила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимогу про укладення договору про пайову участь, однак вона виконана не була.(а.с.17).

19 жовтня 2017 року Сарненська міська рада повторно направила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аналогічну вимогу, яка також залишилась без виконання (а.с.24).

Згідно ст. 1 Закону № 3038-VI замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є замовниками будівництва індивідуальних гаражів по вул. 17 Вересня, 70 м. Сарни, а отже, на них поширюється дія Закону № 3038-VI.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 40 зазначеного Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VI визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом ч. 1, 6, 8 ст. 40 зазначеного Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд; та визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта, з техніко-економічними показниками.

Отже, як вбачається з наведеної норми, зобов'язання взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту на відповідачів покладено актом цивільного законодавства, незалежно від наявності чи відсутності договору між сторонами по справі щодо пайової участі у розвитку інфраструктури.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а саме індивідуальних гаражів по вул.. 17 вересня 70 в м. Сарни Рівненської області їх прийнято до експлуатації 12 грудня 2014 року і вартість будівництва склала 2894,95 тис. грн. (а.с.20-23). Тобто, бюджетом Сарненської міської ради мали б бути реально отримані кошти в розмірі 289 495 грн.. при належному виконанні боржником зобов'язання.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконали покладений на них Законом № 3038-VI обов'язок щодо укладення договору про пайову участь і не зверталася до позивача з приводу укладення такого договору, хоч як свідчить аналіз положень ч. 2, 3, 9 ст. 40 Закону № 3038-VІ, обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва.

Укладення договору про пайову участь в силу прямої вказівки закону є обов'язком відповідачів, від виконання якого вони ухилились.

Строк, визначений ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VI і пунктом 4.2 Порядку для укладення договору пайової участі, - протягом 15 днів із дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною зазначеного обов'язку.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, прямо передбаченого чинним законодавством.

Невиконання такого зобов'язання добровільно не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію та в разі не укладення договору є підставою для примусового стягнення з відповідачів сум заборгованих місцевому бюджету ОСОБА_5.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11.10.2017 року, 09.08.2017 року, 01.02.2017 року.

Посилання представника відповідачів адвоката ОСОБА_2 на п.9 ч. ст.40 Закону № 3038-VI, як на правову підставу звільнення його довірителів від обовязку сплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури не заслуговує на увагу, оскільки обєкт будівництва є лиш індивідуальними гаражами, а не транспортною інфраструктурою.

За таких обставин, висновок суду першої інстанцій про те, що невиконання замовником будівництва обов'язку укласти договір про пайову участь до прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва звільняє його від такого обов'язку, є помилковим.

Разом із тим згідно зі статтею 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права (неотримання обовязкових платежів), має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування відповідальності та стягнення збитків необхідною умовою є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дія чи бездіяльність), збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обовязку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Сарненська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди (збитків). При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному звязку із неправомірною бездіяльністю відповідачів.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, наявність факту у діях відповідачів (протиправна бездіяльність) усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на них обов'язку відшкодувати збитки.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, його висновки не відповідають обставинам справи, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Розмір судового збору при подачі позову та апеляційної скарги становить 10856,08 грн., який підлягає стягненню з відповідачів в рівних долях (по 5428,04 грн. з кожного) на користь прокуратури, яка відповідно до ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зверталась до суду з позовом в даній справі на захист інтересів Сарненської міської ради.

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року скасувати.

Позов заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах Сарненської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (паспорт СР № 042021, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1), ОСОБА_4 (паспорт СР № 777723, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, код НОМЕР_2) на користь міського бюджету м.Сарни (р/р 0339, код 04057770 МФО 833017, ккд 24170000, банк одержувача : ГУДКС в Рівненській області) збитків у формі упущеної вигоди, спричинених не укладанням договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Сарни за будівництво індивідуальних гаражів по вул.. 17 Вересня 70 в м. Сарни в сумі 289 495 грн..

Стягнути в рівних долях з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 10856,08 грн. судових витрат (по 5428,04 грн. з кожного) на користь прокуратури Рівненської області (р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації 2800).

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_5