Справа № 681/1865/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року. Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Горгулько Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Будника Д.О.,

позивача ОСОБА_2,

його представника - адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника служби у справах дітей Поліщук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Полонської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та збільшенння розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 та збільшення розміру аліментів. В обгрунтування позовних вимог вказував на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач займалася влаштуванням особистого життя, виховання та піклування про дочку не здійснювала. Дочка проживає з батьком, який 11 лютого 2011 року вдруге одружився та підтримує гарні відносини з дружиною батька та їх спільними дітьми. Протягом всього часу мати матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надавала, життям дочки не цікавилася, умовами її проживання, харчуванням, емоційним та психологічним станом дитини, станом здоров'я, духовним розвитком, успіхами в навчанні. 17 листопада 2015 року Шепетівським міськрайонним судом було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Аліменти за рішенням суду відповідач не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_6. Пояснювала, що вона бажає брати участь у вихованні дитини та бажає щоб дитина проживала разом з нею. Вона періодично надає матеріальну допомогу на її утримання, купує для неї одяг, дає гроші, вони постійно спілкуються з дочкою телефоном, іноді дочка приїжджає до неї на вихідні та на канікули. Зазначила, що після розірвання шлюбу з позивачем вона почала проживати з іншим чоловіком в с.Судилків Шепетівського району. У дочки не склалися відносини з її чоловіком та дочка почала проживати з батьком. Коли вона розійшлася з цим чоловіком, поїхала працювати спочатку в м.Житомир, а потім двічі їздила на заробітки до Польщі. Хотіла заробити грошей на купівлю житла, щоб мати де проживати разом з дочкою ОСОБА_6. Аліменти за рішенням суду вона не сплачувала, лише давала гроші для ОСОБА_6 особисто в руки, або передавала їх для неї через старшу дочку.

Представник служби у справах дітей Поліщук Л.В. в судовому засіданні підтримала заявлені позивачем вимоги.

За клопотанням представника позивача та відповідача в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6

В судовому засіданні приймає участь практичний психолог Буртинської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_11, де навчається неповнолітня ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив слова позивача, що неовнолітня дочка ОСОБА_6 дійсно проживає з батьком та відвідує Буртинську школу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, показав, що він є сусідом позивача. В с. Буртин проживає в свого батька та відвідує школу приблизно два роки неповнолітня ОСОБА_6 ОСОБА_4 з ними не проживає. Вихованням дочки займається ОСОБА_2 та його дружина.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, показала, що є дочкою сторін. Вказувала, що мати піклується про ОСОБА_6, купує їй одяг, передає кошти. Батько чинить мамі перешкоди в спілкуванні з молодшою дочкою.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 вказала, що не бажає щоб позбавляли батьківських прав її матір. Дійсно було колись таке, що вона просила батька про позбавлення батьківських прав, але то було через її малолітній вік. В подальшому вона просила батька забрати заяву. З мамою вона постійно спілкується телефоном, приїздить до неї на вихідні та канікули та хоче з нею проживати. Мати купує для неї одяг та взуття, дає гроші.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області від 29.08.2016 року встановлено наявність підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_6.

Зі змісту вищезазначеного висновку органу опіки та піклування вбачається, що підставою для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дочки стало рішення комісії з питань захисту прав дитини №3 від 25 серпня 2016 року.

Однак, суд не може погодитись з наданим органу опіки та піклування висновком про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дитини, оскільки цей висновок наданий без врахування думки відповідача, так як остання не була присутня на засіданні комісії з питань захисту прав дитини і докази належного повідомлення останньої про такий розгляд в матеріалах справи відсутні.

Крім того, з висновку не вбачається, які заходи та коли саме були вчиненні органом опіки та піклування з приводу поведінки відповідача щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків, попередження про зміну такої поведінки, про можливість позбавлення батьківських прав. Поведінка спрямована на ухилення від виконання батьківських обов'язків завжди має умисний характер, тобто особа має усвідомлювати свої дії й бажати їх настання, незважаючи на неодноразові попередження про можливість настання негативних наслідків та цей є предметом встановлення у таких справах.

Водночас, суд зауважує на тому, що даний висновок наданий 29.08.2016 року, в той час як позов поданий до суду 11.12.2017 року за сплином тривалого часу. Це ж стосується і інших доказів, які покладені позивачем в обґрунтування його позовних вимог і які були підставою для прийняття зазначеного вище висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Про бажання відповідача виконувати свої батьківські обов'язки та про те, що вона їх виконувала і виконує, вказали в судовому засідання свідки ОСОБА_9 та безпосередньо сама неповнолітня ОСОБА_6

Натомість суду не надано будь-яких інших доказів, в розумінні ст. 76 ЦПК України, того, що відповідач злісно ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків при можливості їх виконувати.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню доньки той факт, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання матері до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення матері дитини батьківських прав.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та потовщення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1988 p., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позивачем та його представником не надано, а судом не здобуто жодних доказів, про самоусунення ОСОБА_4 від своїх батьківських обов'язків, або інших підстав для позбавлення останньої батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_6, допитані в судовому засіданні свідки також жодним чином не підтвердили факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, тому в цій частині позову слід відмовити.

Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів, встановлено, що відповідач, згідно з рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2015 року, повинна сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.192 СК - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я платника або одержувача.

Оскільки з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, змінились зазначені вище обставини, зокрема, визначений законом інший мінімальний розмір сплати аліментів на дитину, тому суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнений.

Керуючись наведеним, відповідно до ст.ст. 2, 81, 141, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 11 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на спеціальний фонд Державного бюджету України 704 грн. 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

Виконавчий лист про стягнення аліментів із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця за рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2015 року повернути до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Хмельницької області. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 30 березня 2018 року.

Суддя: