Справа № 468/1189/17-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі - головуючого судді Муругова В.В., за участі секретаря Рижньової О.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу №468/1189/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (третя особа - приватний нотаріус Горбенко Олександр Олександрович),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом в інтересах недієздатної ОСОБА_4 до відповідача про визнання недійсним заповіту від 23.01.2017 року, складеного на користь відповідача ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, яка є рідною сестрою недієздатної ОСОБА_4, яка є спадкоємцем другої черги за законом після померлої. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 дізналася, що 23.01.2017 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений Миколаївським обласним протитуберкульозним диспансером, яким заповіла належний їй будинок ОСОБА_6

Позивач вважає, що такий заповіт ОСОБА_5, яка була малограмотною особою похилого віку й заповіт був складений нею за обставин, за яких вона не усвідомлювала значення своїх дій через тяжку хворобу (відкриту форму туберкульозу).

З вказаних підстав позивач просила визнати заповіт ОСОБА_5 від 23.01.2017 року недійсним.

Позивач та її представник в ході судового розгляду позов підтримали, в останнє судове засідання, призначене на 21.11.2018 року на 10.00 год. не з'явились, від представника позивача до суду надійшла заява про підтримання позову та подальший розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач та її представник в ході судового розгляду заперечили проти задоволення позову, вважаючи, що відсутні підстави для визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5 В останнє судове засідання, призначене на 21.11.2018 року на 10.00 год. відповідач не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином, від неї не надходило заяв про відкладенні розгляду, у зв'язку з чим суд ухвалив про завершення судового розгляду за відсутності сторін.

Третя особа приватний нотаріус Горбенко О.О. до суду не з'явився, про судові засідання повідомлявся вчасно та належним чином, будь-яких заяв від нього не надходило.

11.09.2017 року було відкрито провадження у справі.

06.11.2017 року ухвалою суду по справі була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза та провадження в справі зупинене до проведення експертизи.

05.03.2018 року у зв'язку з надходженням до суду висновку експерта провадження у справі було поновлене.

27.03.2018 року у зв'язку зі смертю недієздатної особи, в інтересах якої було подано позов, ОСОБА_4, провадження у справі було зупинене до залучення у справі правонаступника померлої ОСОБА_4

31.10.2018 року провадження в справі було поновлене та залучено до участі у справі в правонаступника позивача ОСОБА_1, судове засідання призначене на 21.11.2018 року на 10.00 год.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2017 року; копію свідоцтва про народження ОСОБА_10; копію свідоцтва про одруження ОСОБА_10 з ОСОБА_11 (російською мовою); витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 09.06.2017 року; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5; витяги зі спадкового реєстру від 23.08.2017 року; довідку Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11.07.2017 року № 1794; копію довідки приватного нотаріуса Горбенка О.О. від 31.08.2017 року; повідомлення КП «Баштанське РБТІ» від 19.09.2017 року № 311; копію спадкової справи №25/2017 після смерті ОСОБА_5; світлокопію заповіту ОСОБА_5 від 23.01.2017 року; світлокопію заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів від 23.01.2017 року; витяг про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі від 15.02.2017 року; копію медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5, видану Баштанською ЦРЛ; копію амбулаторної картки Баштаснької ЦРЛ на ім'я ОСОБА_5; світлокопії медичних карт Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру на ім'я ОСОБА_5; розрахункову книжку по оплаті за природний газ на ім'я ОСОБА_5; висновок судово-психіатричного експерта № 423 від 22.12.2017 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову.

Згідно з п.1 ст.6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з чч.1,5,6 ст. 81 ЦП України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, 1932 року народження, перебувала на стаціонарному лікуванні в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері з 19.12.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року (день смерті) з діагнозом: ИПБ (10.12.2016 г.) левого легкого (инфильтративный)».

В період лікування 23.01.2017 року ОСОБА_5 складено заповіт, яким вона заповіла все належне їй майно відповідачу ОСОБА_2 Вказаний заповіт посвідчений т.в.о. головного лікаря Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру ОСОБА_12 та 15.02.2017 року зареєстрований Вітовською державною нотаріальною конторою у реєстрі за № 2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_5 померла.

Ст. 203 ЦК України містить загальні вимоги чинності правочину (в тому числі і заповіту), серед яких: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно з п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК суд відповідно до ст. 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

В ході судового розгляду свідок ОСОБА_7 вказала, що знала ОСОБА_5 з дитинства, ОСОБА_5 могла писати. В останні роки вона захворіла та свідок відвідувала її в лікарні, в лікарні за нею доглядала відповідач. За кілька місяців до смерті ОСОБА_5 могла спілкуватись, була адекватною з врахуванням хвороби. Свідку ОСОБА_5 задовго до смерті казала, що все заповість відповідачу.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що знала ОСОБА_5 з 1970-х років, проживала по сусідству, останнім часом ОСОБА_5 погано бачила та не могла самостійно читати пресу. В останні роки ОСОБА_5 поводилась не цілком адекватно обстановці. Востаннє свідок бачила ОСОБА_5 в 2016 році та вона вже не впізнавала ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_8 вказав, що проживав по сусідству з ОСОБА_5 та допомагав їй по господарству, вона останнім часом хворіла, приймала знеболювальні препарати, в 2016 році їй діагностували онкологічне захворювання, останнім часом вона перестала впізнавати людей, не читала та не писала, могла поводитись неадекватно, не тримала тему розмови.

Представлені сторонами свідки надали суду суперечливу інформацію, за такого їх покази є недостатніми для вирішення позову по суті, тому суд оцінює їх лише в сукупності з іншими письмовими доказами щодо стану здоров'я та свідомості ОСОБА_5 в період складення нею заповіту, при цьому, вказані письмові докази складені незацікавленими в результатах розгляду справи особами, тому є достовірними.

Так із висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 423 від 22.12.2017 року слідує, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на момент складення заповіту від 23.01.2017 року страждала психічним розладом - розлад особистості та поведінки внаслідок органічного ураження ЦНС поєднаного ґенезу (Сr лівої легені, ТВС) із зниженням інтелектуально-мнестичних функцій до рівня вираженої когнітивної дисфункції. За своїм психічним станом ОСОБА_5 на момент складання заповіту від 23.01.2017 року не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Вказаний висновок експертизи підтверджується поясненнями позивача, показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8Е, щодо виявлення ОСОБА_5 ознак психічного розладу.

Крім того, з наданої Миколаївським обласним протитуберкульозним диспансером історії хвороби ОСОБА_5 слідує, що в період, коли був складений заповіт, ОСОБА_5 допускала неадекватну поведінку, була агресивною, не розуміла, де знаходиться, періодично дезорієнтована.

За таких обставин, на підставі наданих суду доказів в судовому засіданні встановлено, що у момент складення заповіту від 23.01.2017 року ОСОБА_5 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що вказує на необхідність задоволення позову про визнання складеного ОСОБА_5 заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За такого, оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 640 грн. сплаченого судового збору та витрати за проведення експертизи, сплачені ОСОБА_1 згідно з квитанцією №0.0.973471895.1 від 26.02.2018 року в сумі 3322,85 грн., а загалом - 3962,85 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 204, 225, 1257 ЦК України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 141; 264; 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (третя особа - приватний нотаріус Горбенко Олександр Олександрович) - задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений 23 січня 2017 року у Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері - закладі комунальної власності за № 2 та зареєстрований 15.02.2017 року Вітовською державною нотаріальною конторою - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3962 (три тисячі дев'ятсот шістдесят дві) гривні 85 копійок в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та витрат за проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду через Баштанський районний суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2);

Третя особа: Приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Горбенко Олександр Олександрович АДРЕСА_4

Повне судове рішення складене 21.11.2018 року.

суддя