Справа № 591/2358/17
Провадження № 2/591/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря судового засідання Антипенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу № 591/2358/17 за позовом ОСОБА_1, за участю представника позивача адвоката ОСОБА_2, до ОСОБА_3, за участю представника відповідача адвоката ОСОБА_4, про встановлення порядку користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, в особі свого представника адвоката ОСОБА_5, звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування квартири від 30.03.2014 року їй належить ? частини квартири АДРЕСА_1. Також, на підставі свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_3 належить ? частина вказаної квартири. Квартира складається з трьох кімнат загальною площею 55, 3 м. кв. та житловою площею 39, 6 м. кв., а саме: 1-ша кімната 13, 2 м. кв., 2-га кімната 18, 7 м. кв., 3-тя кімната 7, 7 м. кв., кухня 5, 8 м. кв., коридор 5, 2 м. кв., ванна 2, 4 м. кв., туалет 1, 1 м. кв., шафа 0, 6 м. кв. В даній квартирі зареєстровані син позивача ОСОБА_6, який проживає в ній та відповідач ОСОБА_3 Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, однак її особисті речі зберігаються у першій кімнаті, площею 13, 2 кв. м., а у фактичному користуванні позивача із сином знаходяться дві кімнати площею 26, 4 м. кв. Площа кімнати, яку зайняла відповідач для зберігання своїх речей перевищує розмір її ідеальної частки у праві власності, а тому позивач просить суд встановити порядок користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, виділивши ОСОБА_1 житлову кімнату № 1, площею 13, 2 м. кв. та житлову кімнату № 2 площею 18, 7 м. кв. з балконом 0, 6 м. кв., ОСОБА_3 житлову кімнату № 3 площею 7, 7 м. кв., залишити в спільному користуванні кухню 5, 8 м. кв., коридор 5, 2 м. кв., ванну 2, 4 м. кв., туалет 1, 1 м. кв., шафу 0,6 м. кв.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що відповідач постійно не проживає в спірній квартирі і рідко приїздить в м. Суми, тобто проживає в цій квартирі лише періодично. Виділити в користування відповідачу житлову кімнату № 3 площею 7, 7 м. кв., на його думку, можливо, оскільки у цьому випадку відхилення від ідеальної частки відповідача в бік зменшення буде незначним, отже, порушення права власності не буде.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні позовних вимог, надавши письмові заперечення. Просила врахувати, що на даний час склався певний порядок користування даною квартирою. Так, позивачка користується двома кімнатами а саме, № 2 площею 18,7 кв.м, і № 3 площею 7,7 кв.м з балконом, в яких мешкає син позивачки ОСОБА_6, а сама позивачка фактично в квартирі не проживає. У разі задоволення позовних вимог частка відповідачки буде меншою, ніж її ідеальна частка, належна їй на праві власності. Позивачка відмовилася від запропонованого відповідачем варіанту мирного врегулювання спору, зі сплатою грошової компенсації, а отже, просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, у звязку із наступним.

Судом встановлено, що позивачу відповідно до договору дарування квартири від 30.03.2014 року належить ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.4,5).

На підставі свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_3 належить ? частина вказаної квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ( а.с. 7).

Квартира складається з трьох кімнат загальною площею 55, 3 кв.м та житловою площею 39, 6 кв.м., а саме: 1-ша кімната 13,2 кв.м, 2-га кімната 18,7 кв.м, 3-тя кімната 7,7 кв.м, кухня 5,8 кв.м, коридор 5,2 кв.м, ванна 2,4 кв.м, туалет 1,1 кв.м, шафа 0,6 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру (а.с.8,9).

Згідно довідки ТОВ Керуючої компанії «Сумитехнобудсервіс» у даній квартирі зареєстровані син позивача ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 (а.с.10).

У вказаній квартирі проживають позивачка та її син ОСОБА_6 Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, однак її особисті речі зберігаються у першій кімнаті, площею 13,2 кв.м, а у фактичному користуванні позивача із сином знаходяться дві кімнати площею 26,4 кв.м. Між позивачем та відповідачем виникають спори з приводу користування жилими кімнатами квартири.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на норми ст. 319, ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

На думку суду, зазначені норми закону підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Судом встановлено що сторони у справі є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_3. На належну відповідачу 1/4 частку в квартирі припадає житлова площа розміром 9,9 кв.м, загальна площа 29,7 кв.м. Позивач просить виділити в користування відповідачу житлову кімнату площею 7,7 кв.м, що на 2,2 кв.м менше, ніж її ідеальна частка. Виходячи із даних технічного паспорту, в цій квартирі відсутня кімната площею 9,9 кв.м. Вимога щодо стягнення з відповідача відповідної матеріальної компенсації позивачем не заявлялася, як передбачає ст. 358 ч. 3 ЦК України. Отже, при задоволенні позовних вимог буде порушуватися право відповідача як іншого співвласника цієї квартири. Оскільки виділити відповідачу у користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, як це передбачено ч. 3 ст. 358 ЦК України, неможливо, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому суд відхиляє доводи представника позивача, який вважав, що відхилення від ідеальних часток у випадку задоволення позовних вимог буде незначним. На думку суду, відхилення від ідеальної частки відповідача в розмірі 2,2 кв.м, виходячи з розміру 9,9 кв.м, є значним, оскільки складає 22,2%.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись 206, 256, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) відмовити за необґрунтованістю повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарг безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 03 березня 2018 року.

Суддя