Номер провадження 2/243/866/2018
Номер справи 243/966/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.,
при секретарі Янчевському В.Ю.
розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі № 2 суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, -
06.02.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він відповідно наказу №1100 від 31.08.2016р. працював на посаді машиніста залізничного водопостачання 3 розряду майстерні залізничного водопостачання станції Микитівка регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця».
17.07.2017p. у звязку з досягненням пенсійного віку, на підставі своєї заяви від 14.07.2016р. він звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП.(наказ №9763/ДН-00) від 10.07.2017р).
На день звільнення відповідач виплатив йому заборгованість по заробітній платі, але виплачувати вихідну допомогу відмовився і відмовляється по теперішній час.
Згідно з ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, які зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано виплатити його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.
Згідно з довідкою відповідача, середня заробітна плата позивача склала 2431,57 грн.
До судового засідання позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_3 не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали суду заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача ПАТ «Українська залізниця» в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював 31.08.2016р. працював на посаді машиніста залізничного водопостачання 3 розряду майстерні залізничного водопостачання станції Микитівка регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» по 17.07.2017 року, відповідно до наказу №9763/ДН-00 від 10.07.2017р. був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Донецька залізниця» з 25.11.2014 року перебуває в стані припинення.
ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підвідомчих підприємств і закладів, що мали статус окремих юридичних осіб.
При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був.
Відповідно до протоколу Ясинуватського будівельно-монтажного експлуатаційного управління від 17.07.2017р. комісія встановила йому трудовий стаж 21 рік 9 міс. 27 дн., у звязку з цим безперервний стаж роботи дає ОСОБА_1 право на отримання одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію у розмірі. Розмір допомоги у звязку з виходом на пенсію в долях к заробітку складає 5 (а.с. 18).
Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.
Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.
Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з вимогами ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України "В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку".
За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.
Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VІІ "Оплата праці" указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.
З урахуванням вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці": "Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення."
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24.12.1999р., не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, вищенаведені законодавчі положення в сфері регулювання виплати заробітної плати та висновки Пленуму Верховного Суду України, викладені в вищенаведеній Постанові, суд доходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати заробітної плати з 18 липня 2017 року по день ухвалення судом рішення, тобто по 02.03.2018 року.
При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями) (далі по тексту Порядок). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді,
коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з роботи 17.07.2017 року
День звільнення позивача, відповідно до положень п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, є останнім днем його роботи.
Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Позивачем було надано довідку Ясинуватського будівельно-монтажного експлуатаційного управління про те, що на час звільнення його середня заробітна плата склала 4776,30 грн.
Суд не погоджується з наданими позивачем розрахунками, оскільки для розрахунку середньої заробітної плати працівника для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно враховувати кількість робочих днів у розрахунковому періоді. Порядком чітко визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Таким чином, суд розраховує середньоденну заробітну плату на підставі відомостей про заробітну плату за березень та квітень 2017 року.
Згідно розрахунку оплати середньої зарплати позивача, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за останні 2 місяці роботи складала 4776,30 грн. Середньоденна заробітна плата складає : 4776,30 грн./ 41 день(кількість робочих днів за березень квітень 2017 року)= 116,50 грн.
Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати підлягає стягненню за період з 18 липня 2017 року по 06 лютого 2018 року в розмірі 16 659,50 грн. = 116,50 грн.*143 робочі дня (за період з 18 липня 2017 року по 02 березня 2018 року)
Таким чином, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку підлягають частковому задоволенню.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Виходячи з цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України «Про оплату праці», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Законом України «Про судовий збір», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4