Головуючий суду 1 інстанції - Полєно В.С.
Доповідач Луганська В.М.
Справа № 409/1847/16-ц
Провадження № 22ц/782/183/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області колегія суддів цивільної палати у складі:

головуючого Луганської В.М.,

суддів - Коротенка Є.В., Яреська А.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

учасники справи:

відповідачі- ОСОБА_4., ОСОБА_2

позивач- ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 серпня 2016 року ухвалену Білокуракинським районним судом районним судом Луганської області у складі: Полєно В.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 серпня 2016 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Не погодившись з ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 серпня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подано апеляційні скарги. В апеляційних скаргах відповідачі просять ухвалу суду першої інстанції від 15 серпня 2016 року скасувати, посилаються на недотримання судом правил підсудності. В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження по справі в порушення вимог ч.3 ст.122 ЦПК України (в редакції на час відкриття провадження) суд не звертався до відповідного органу реєстрації про витребування інформації про зареєстроване місце проживання фізичної особи. Судом першої інстанції відкрито провадження не за місцем проживання (реєстрації) відповідачів, на момент відкриття провадження по справі жоден з відповідачів не проживав та не був зареєстрований за вказаною адресою (АДРЕСА_2), зазначає, що відповідачі проживають за адресою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначила, що судом відкрито провадження у справі не за місцем проживання (реєстрації) відповідачів, чим порушено ч.1 ст. 109 ЦПК України (у редакції чинній на момент відкриття провадження у справі), судом першої інстанції порушено норми ч.1 ст.115 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення ухвали), суд першої інстанції фактично позбавив її у доступі до правосуддя.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 в апеляційних скаргах просять суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції від 15 серпня 2016 року, прийняти постанову про направлення вказаної справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, а саме до Голосіївського районного суду м. Києва та стягнути на їх користь судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26 лютого 2018 року поновлено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 серпня 2016 року.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 не з'явилися, про місце та час судового засідання були повідомлені у визначеному законом порядку, до суду надіслали заяви про розгляд справи за відсутності відповідачів.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не з'явився, про місце та час судового засідання був повідомлений у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.2ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки позивач ОСОБА_5 та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку, колегія суддів вважає за можливе відповідно до ч.2 чт.372 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана відповідно до вимог ст. ст. 119, 120, 122 ЦПК України. Підстав для повернення позовної заяви, залишення її без руху на час відкриття провадження або для відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

З таким висновком суду колегія суддів судової палати не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про відкриття провадження) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.3 ст. 122 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про відкриття провадження) у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Якщо за результатами отриманої інформації буде встановлено, що справа не підсудна суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи позивач в позовній заяві зазначив місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 АДРЕСА_2.

В матеріалах відсутні докази того, що судом першої інстанції були дотримані вимоги ч.3 ст.122 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про відкриття провадження).

25.01.2018 року на адресу Білокуракинського районного суду Луганської області від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надійшла заява в якій відповідачі повідомляють суд, що місце реєстрації (проживання) станом на відкриття провадження по справі та теперішній час є - АДРЕСА_1.

Згідно копії паспорту ОСОБА_4 (а.с.94-99) місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 з 20.01.2015 року.

Згідно копії паспорту ОСОБА_2 (а.с.100-102) місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 з 20.01.2015 року.

Тобто на час подання позовної заяви до суду та на час постановлення ухвали про відкриття провадження по справі відповідачі проживали (були зареєстровані) за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі, викладеного колегія суддів судової палати приходить до висновку, що судом першої інстанції при відкритті провадження по справі порушено норми ч.3 ст.122, ст.109 ЦПК України (в редакції на час відкриття провадження у справі), доводи апеляційних скарг стосовно порушення судом першої інстанції норм ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про відкриття провадження) знайшли своє підтвердження при розгляді.

Відповідно до ст.380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики ухвалу про відкриття провадження постановлено із порушенням правил підсудності, що відповідно до ст.380 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та постановлення постанови про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, а саме до Голосіївського районного суду м. Києва.

Що стосується стягнення судових витрат при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів судової палати виходить з наступного.

Відповідно до п.13 ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат у разі зміни рішення або ухвалення нового судового рішення.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах), якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи із загальними правилами ЦПК. За таких підстав вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення на їх користь сум судового збору сплачених за подання апеляційних скарг задоволенню на підлягають.

Керуючись ст. ст. 141, 268, 382, 380, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 серпня 2016 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики скасувати.

Направити справу №409/1847/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва (03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14-а).

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий В.М. Луганська

Судді Є.В. Коротенко

А.В. Яресько