Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 345/1327/16-ц

провадження № 61-135св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Курищук ІгорВасильович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2017 року у складі: судді Мигович О. М. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року у складі суддів: Малєєва А. Ю., Матківського Р. Й., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_4 Оскільки у ОСОБА_4 не було спадкоємців першої черги то позивач має право на спадкування за законом, як спадкоємець другої черги.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, де дізнався про те, що 09 серпня 2010 року ОСОБА_4 складено заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_2, тобто сторонній особі.

ОСОБА_1 вважав, що волевиявлення ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало її волі. При ознайомленні із заповітом позивачем було зауважено, що підпис на заповіті не є підписом спадкодавця, що свідчить про його підробку. Окрім того, як вбачається із заповіту він був посвідчений приватним нотаріусом Курищуком І. В. не в приміщенні нотаріальної контори, а за адресою: АДРЕСА_1, за місцем проживання спадкодавця у зв'язку з її хворобою. Тому просив визнати цей заповіт недійсним.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішення суди зробили висновок, що висновок судово-почеркознавчої експертизи, який підтвердив, що підпис на оспорюваному заповіті виконано спадкодавцем особисто, є належним та допустимим доказом.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржені рішення судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, посилався на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що сестра після загибелі сина перебувала на обліку у психіатра, однак у відсутність його чи членів його сім'ї до неї стали навідуватись члени секти «Едвентисти Сьомого Дня», які втерлися в її довіру і скориставшись її безпорадним станом склали заповіт на користь керівника секти.

У відзиві на касаційну скаргу від 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 вказує, що що оскаржені рішення прийняті без порушення норм матеріального права. У позивача відсутні докази перебування із спадкодавцем у родинних відносинах. Крім того, на момент складання спадкодавцем спірного заповіту існував інший заповіт складений і посвідчений приватним нотаріусом 20 лютого 2002 року на ім'я Гаврилів Л. І.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Померла була рідною сестрою позивача.

09 серпня 2010 року ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, заповіла ОСОБА_2 Заповіт записано приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Курищуком І. В. зі слів ОСОБА_4 Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею у його присутності удома за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з хворобою.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 30 серпня 2016 за клопотанням ОСОБА_1 призначалась судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання, чи вчинений підпис у заповіті від 09 серпня 2010 року власноручно ОСОБА_4

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1.1.-261/16 від 30 червня 2017 року підпис в графі «Підпис» у заповіті від 09 серпня 2010 року виконаний ОСОБА_4

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що ОСОБА_1 не довів обставин необхідних для задоволення його позову.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відхилення доводів про психічні вади та безпорадний стан ОСОБА_4 Оскільки позов про визнання заповіту недійсним, з посиланням на психічні вади та безпорадний стан ОСОБА_4, не заявлявся.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддівДругої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат