Справа № 313/1660/17
Провадження № 2/313/159/2018
17.04.2018 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Веселівської селищної ради, про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщення,
Позивачка у судове засідання не зявилася, але в наданій заяві позовні вимоги підтримує повністю, у разі неявки у судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.
Представник третьої особи ОСОБА_5 звернувся в суд із заявою розглянути справу без участі уповноваженого представника Веселівської селищної ради на підставі доказів, наявних в матеріалах справи з урахуванням того, що Веселівська селищна рада не заперечує проти задоволення позовної заяви (а.с.25).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі в судове засідання, не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України; відзив на позовну заяву не надали, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд встановив, що 17.11.2004 р. позивачка на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку придбала у ОСОБА_6 житловий будинок № 51 по вулиці Рози Люксембург в смт. Веселе Запорізької області (а.с.10).
Договір купівлі-продажу житлового будинку зареєстровано в реєстрі за № 4040 та посвідчено приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області (а.с.11).
Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий 19.11.2004 р. Веселівським районним бюро технічної інвентаризації (а.с.12).
Після придбання вказаного будинку у власність позивачка разом зі своєю сімєю була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13-19).
Отже, я являюся власником вказаного будинку і підставою для набуття права власності на останній є Договір купівлі продажу житлового будинку.
На час укладення Договору купівлі-продажу житлового будинку і до теперішнього часу у вказаному будинку значаться по прописці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які у добровільному порядку, до теперішнього часу не подали документи на зняття їх з реєстрації за попереднім місцем проживання, тобто будинку, який належить позивачці на праві власності.
Відповідачі не є членами сімї позивача.
Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за новим місцем проживання особи на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, ст.ст. 15, 316, 317, 319, 321, 379, 380, 383 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV, керуючись розясненнями Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову у практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. та ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 265-266, 268 суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пропорційно судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області ОСОБА_7