Дата документу 20.06.2018
Справа № 320/1830/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» червня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Калугіної І.О.,

при секретарі Горбань Н.А.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору, та про визнання іншого спадкового договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання недійсним спадкового договору від 21 червня 2017 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі № 701, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладеного між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та про розірвання спадкового договору від 21 червня 2017 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі № 703, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладеного між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він разом з дружиною ОСОБА_6, яка померла 01 березня 2018 року, мешкали у 2-х кімнатній квартирі №10 за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, буд. 14, яка є їх спільною частковою власністю, а саме по ? частині кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 січня 1994 року У зв'язку з похилим віком та постійним погіршенням стану здоров'я вони вирішили укласти спадкові договори з раніше не знайомою особою - ОСОБА_4, відповідно до умов якого він з дружиною виступали відчужувачами їхніх частин квартири, а набувачем виступила - ОСОБА_4, яка зобов'язується виконувати розпорядження ОСОБА_3 та ОСОБА_6 встановлені вказаними договорами, і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувачів. Однак, з самого початку дії договорів, тривалість яких склала 8 місяців. ОСОБА_7 не виконувала свої обов'язки, посилаючись на наявність двох малолітніх дітей, які постійно хворіють, та іншої невідкладної роботи, приїздила лише 1-2 рази на тиждень, знаходилась лише по 30-40 хвилин, маючи при собі літрову склянку супу чи борщу. 1 раз за 8 місяців привезла друге блюдо. Постійно брала 100-200 грн., посилаючись на відсутність своїх коштів. Продуктами харчуванням не забезпечувала, ліки не купувала, догляд та допомогу не здійснювала. На початку січня 2018 року ОСОБА_4, знаходячись в їхній квартирі, скористувавшись тяжкою хворобою його дружини, та його похилим віком, таємно викрала суму грошових коштів в розмірі 19000 грн., яку вони відкладали на поховання. Звернувшись з претензією до ОСОБА_4, вона визнала крадіжку та пояснила необхідність в грошах та пообіцяла повернути, але безрезультатно. 01 березня 2018 року померла ОСОБА_6 02 березня 2018 року приблизно о 14 годині, після поминального обіду, залишились лише він та ОСОБА_4, яка скориставшись, що за нею ніхто не спостерігає, викрала в гаманця піджаку позивача грошові кошти у сумі 15000 грн. Через що, 07 березня 2018 року в зв'язку зі скоєнням двох злочинів ОСОБА_4, він звернувся із заявою до органів поліції. Крім того, 05 березня 2013 року через представника він повідомив приватного нотаріуса ОСОБА_5 про невиконання та суттєве порушення положень спірних спадкових договорів з боку ОСОБА_4, виявив бажання розірвати свій договір, та укласти з іншою особою, чоловічої статті, у якого є фізична можливість та бажання його доглянути, і фактично здійснювати поміч. Однак, йому було повідомлено про необхідність звернення до суду, в звязку з викладеними обставинами він звернувся зі зверненням до Президента України, Генерального прокурора України, Мелітопольську місцеву прокуратуру, та меру м. Мелітополя.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та пояснили, що позивачем не доведені обставини щодо обґрунтування позову, зокрема, не доведено, що між сторонами були укладені договори під впливом помилки, шляхом введення їх в оману. При цьому, в ході судового розгляду було встановлено, що позивач є обізнаною людиною, та на час укладення договорів розумів та усвідомлював наслідки укладення договорів. Вказали, що цю обставину також підтвердила нотаріус, і щодо договору укладеного відповідачем та ОСОБА_6 Вважають, що з початку розгляду справи позивач вводив в оману суд. Крім того, зазначили, що відповідач вчиняла всі необхідні дії , які передбачені умовами договору, а з 04 березня 2018 року перестала їх виконувати, оскільки їй перешкоджали у виконанні покладених на неї обовязків. Також, позивачем не було надано доказів на підтвердження вчинення злочину відповідачем. Щодо витрат відповідачем коштів на поховання ОСОБА_6 зазначили, що їх частину було покрито гарантованою державною допомогою на поховання, іншу частину в розмірі 5 000 грн. вона витрачала самостійно. Щодо допитаних в судовому засіданні свідків, пояснили, що вони є заінтересованими особами, оскільки родина ОСОБА_8 має намір укласти спадковий договір з позивачем, а свідок ОСОБА_9 надавала пояснення зі слів колишньої свекрухи відповідача, з якою у відповідача неприязні відносини, оскільки остання покинула її сина.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 січня 1960 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серії ІІ-ПА № 063344, актовий запис № 2 /а.с.9/.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 січня 1994 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві приватної, спільної, часткової власності належить по 1/2 частині квартири № 10 в будинку № 14 по бул. 30 річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 31 січня 1994 року № 77-р /а.с.9/.

Відповідно до ст. 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

21 червня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 701 /а.с.11-12/.

Крім того, 21 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 703 /а.с.13-14/.

Відповідно до п. 1 Умов спадкових договорів ОСОБА_4 зобовязується виконувати розпорядження ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що встановлені цими договорами, і в разі їх смерті набуває право власності на майно відчужувачів, що є предметом цих договорів.

Згідно з п. 12 Умов спадкових договорів ОСОБА_4 зобовязується виконувати: у разі необхідності забезпечувати ОСОБА_6 та ОСОБА_3 харчуванням, одягом, доглядом, допомогою, лікувальними засобами, забезпечувати проведення прибирання квартири, забезпечити довічне проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в означеній квартирі, в разі смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_3 поховати їх з дотриманням всіх звичаїв за свої кошти.

Статтею 1307 ЦК України передбачено, що на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

У звязку із посвідченням спадкового договору, приватним нотаріусом ОСОБА_5 було накладено заборону на відчуження належних відчужувачам частин квартири № 10 в будинку № 14 по бул. 30 річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області до виконання /припинення/ розірвання договору.

Згідно з ст. 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобовязаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За змістом ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

В силу ч. 1 ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.1302, 1305 ЦК України та умовами укладеного між сторонами спадкового договору, обов'язки з вчинення певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов'язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 19, спадковий договір може бути розірваний у судовому порядку: на вимогу відчужувачів у разі невиконання набувачем їх розпоряджень; на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувачів.

Підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом стало невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань , передбачених п. 12 спадкового договору.

Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 412163, актовий запис № 381, ОСОБА_6 померла 01 березня 2018 року /а.с.15/.

Згідно із довідкою від 06 березня 2018 року, яка посвідчена старшою по будинку, підпис якого завірений директором КП «Житломасив», доглядальниця ОСОБА_4 в межах спадкового договору від 21 червня 2017 року за ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_6 за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 14 кв. 10 належний догляд та відповідне прибирання квартири не здійснювала, за свої кошти їжею, одягом та ліками не забезпечувала. Відвідувала 1-2 рази на тиждень, на телефонні дзвінки про необхідність допомоги не реагувала. Під час останніх тижнів життя за лежачою ОСОБА_6 догляд не здійснювала. Поховання померлої 01 березня 2018 року ОСОБА_6, яке відбулось 02 березня 2018 року, здійснив її чоловік ОСОБА_3 за власні кошти. Підтверджують наявність скарг подружжя ОСОБА_3 на ОСОБА_4 за скоєння крадіжок з їхньої квартири великою суми грошових коштів. Інформацію підтвердили сусіди: ОСОБА_8 та ОСОБА_10, підписи яких містяться у вказаній довідці /а.с.60/.

Відповідно до довідки № 60/6-3962/18 від 10 квітня 2018 року, за фактом звернення ОСОБА_3 до Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області стосовно факту викрадення у нього грошових коштів в розмірі 34000 грн. громадянкою ОСОБА_4, відомості про вчинене правопорушення були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, та було порушено кримінальне провадження № 0000977 за ч. 1 ст. 185 КК України, на даний час досудове розслідування триває /а.с.18, 61-62/.

Вказану обставину суд, враховуючи принцип призумпції невинуватості, приймає до уваги лише як свідчення того, що ще за життя ОСОБА_6 виникли проблеми у відносинах між позивачами та відповідачкою, а також незадоволеня подружжям ОСОБА_6 її ставленням до них.

Крім того, по факту невиконання відповідачем умов спадкового договору позивач 09 березня 2018 року звернувся із відповідною заявою до Президента України, Генерального прокурора України, прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури та до мера м. Мелітополя /а.с.17/.

З наданих позивачем оригіналів фіскальних чеків, датованих за період березень-квітень 2018 року, позивач самостійно за власні кошти купував собі ліки /а.с.63-64/.

Також, з даного приводу, судом були допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12, ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили, що вони мешкають по-сусідству з родиною ОСОБА_6. Оскільки вони робили ремонт квартири, ОСОБА_14 попросила їх допомогти з ремонтними роботами. Після чого вони почали спілкуватись, ходили в гості, прогулювались на подвірї, приносили продукти харчування. Їм відомо, що у подружжя ОСОБА_6 була доглядальниця, однак в звязку з тим, що за станом здоровя вона не могла доглядати за ними, ОСОБА_3 було прийнято рішення про укладення вказаних договорів з онукою доглядальниці ОСОБА_9. Раніше у ОСОБА_3 було чисто в квартирі, однак після переукладення договорів з ОСОБА_9, вони постійно чули від ОСОБА_15 та ОСОБА_14, що відповідач не виконує належним чином умови договору, рідко їх відвідує, телефонні дзвінки ігнорує, в квартирі брудно. Також, зі слів ОСОБА_15 їм відомо, що відповідач вкрала у них гроші, однак ОСОБА_14 заборонила ОСОБА_15 подавати заяву в поліцію, оскільки у відповідача маленькі діти. Вони дуже рідко бачили відповідача, рази три, вона приїздила на таксі. За неділю до смерті ОСОБА_14, їй необхідна була допомога, щоб помити, та викликати лікаря, оскільки у ОСОБА_14 був великий тиск, однак ОСОБА_9 не було, та ОСОБА_15 приходилось поратись самому. ОСОБА_16 померла, вони бачили ОСОБА_9 та її батьків на похоронах, однак організацією похорон займались вони разом з ОСОБА_17. Під час поховання ОСОБА_9 просила гроші у ОСОБА_15 на покриття витрат по похованню ОСОБА_18, та він їй надавав. Також зазначили, що спочатку ОСОБА_3 мали намір укласти спадкові договори з ними, однак за станом здоровя ОСОБА_19, вони відмовились, оскільки фізично не могли виконувати належним чином умови договору. На теперішній час ОСОБА_19 видужав, та в звязку з виниклими обставинами, зокрема те, що відповідач не виконує належним чином умови спадкового договору, вони не проти укладання аналогічного договору з ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є старшою по будинку та мешкає по-сусідству з родиною ОСОБА_3. Вона, виконуючи свої обовязки старшої по будинку, заходила до Мизиченків. Їй було відомо, що доглядальницею у ОСОБА_3 була ОСОБА_20, а про те, що договори були переукладені на ОСОБА_9 їй не було відомо. Взагалі вона двічі бачила відповідача. Коли вона приходила до ОСОБА_3, то бачила, що в квартирі не прибрано, ОСОБА_15 самостійно ходив за продуктами. ОСОБА_14 їй говорила, що ОСОБА_9 не виконує обовязки по догляду за ними, мотивуючи тим, що у неї маленькі діти. Зі слів сусідів, їй відомо, що ОСОБА_9 вкрала гроші у ОСОБА_3. В момент хвороби ОСОБА_14 вона бачила відповідача 2 рази, зокрема на похованні та, коли померла ОСОБА_14. Також зазначила, що будь-яких неприязних відносин вона до відповідача не має, та надає пояснення виключно з того, що їй відомо та з того, що вона бачила.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що вона працює приватним нотаріусом, та до неї в контору звернулась відповідач для консультації щодо розірвання спадкових договорів та укладання нових. В той же час, ОСОБА_3 виявили укласти такі ж договори з ОСОБА_21. Під час укладення договорів, ОСОБА_15 уважно перечитав всі пункти договору, він розумів їх та бажав їх настання. Також, зазначила що всі умови договору викладені чітко, та у разі неможливості виконувати умови договорів, сторона договору повинна знайти інший можливий спосіб їх виконання. Що ж стосується витрат на поховання, то набувач повинна була сплачувати всі витрати самостійно.

Отже, надані у судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12, ОСОБА_5 є узгодженими з зібраними по справі доказами, не суперечать один одному та підтверджують, що відповідач належним чином умови договорів не виконувала, не забезпечувала позивача та його дружину ліками, не купувала продукти харчування, не допомагала у веденні домашнього господарства, взагалі не відвідувала їх в тій мірі, в якій вони того потребували.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та її представника, щодо заінтересованості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_19, ОСОБА_9, оскільки надані ними пояснення є узгодженими, не суперечать один одному, та у сукупності з іншими належними та допустимими доказами відповідають доводам, викладеним позивачем на обґрунтування позову. До того, слід зазначити, що вказані пояснення були надані свідками під присягою та свідки були попереджені про відповідальність за завідомо неправдиві свідчення.

Таким чином, судом було встановлено, що після укладення спадкового договору, відповідач його умови належним чином не виконувала, не забезпечувала позивача та його дружину ліками, не купувала продукти харчування, не допомагала у веденні домашнього господарства, взагалі не відвідувала їх.

Відповідач не надала суду інших належних та допустимих доказів у підтвердження виконання у повному обсязі обов'язків, передбачених п. 12 спадкового договору.

Так, судом встановлено, що умови спадкового договору викладені в п. 12 ОСОБА_4 не виконувалися в повному обсязі, що є порушенням вимог ст.1305 ЦК України. Вочевидь, укладаючи вказані спадкові договори, позивач та його дружина розраховували на гідний рівень догляду. Зокрема, в п. 12 договорів передбачено, що відповідач повинна була забезпечувати у разі необхідності позивачів харчуванням. Суду цілком зрозуміло, що літні люди потребують якісного щоденного харчування. Втім, і з пояснень позивача, так із пояснень самої відповідачки випливає, що їжу вона приносила лише два рази на тиждень, що на думку суду, не відповідає загальному уявленню про якісне харчування та догляд в цілому. Крім того, суд вважає встановленим той факт, що відповідач не виконувала належним чином й інші обовязки, передбачені п.12 вказаних договорів. Так, з пояснень свідків випливає, що в квартирі позивачів було грязно, а самі вони не були доглянуті належним чином. Під час хвороби померлої ОСОБА_6 відповідач не надавала їй належної допомоги. Суд не погоджується з запереченням відповідачки про те, що вона не повинна була цілодобово бути присутньою біля позивачів, оскільки п. 12 договорів передбачає її обовязок надавати подружжю ОСОБА_6 догляд та допомогу у разі необхідності. В той же час, суд вважає, що той стан фізичного здоровя та похилий вік, в якому перебувала перед смертю ОСОБА_6, потребували саме постійного догляду з боку відповідача, але остання таким доглядом позивач та його дружину не забезпечила.

В той же час , оцінюючи рівень виконання відповідачем умов договорів, суд не приймає до уваги той факт, що побут позивача на даний час, а саме протягом весни 2018 року, забезпечують сторонні люди на його прохання, відповідач не піклується про нього і не виконує його розпоряджень, оскільки з пояснень обох сторін випливає, що сам позивач ОСОБА_3 на початку березня 2018 року відмовився від послуг відповідача ОСОБА_21

За таких обставин, виходячи з наведеного та вимог ст. 1308 ЦК України, п. 28 роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору є законними та обґрунтованими, адже доказів належного виконання умов спадкового договору ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Вимога позивача щодо розірвання спадкового договору не порушує нічиїх прав та обов'язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України.

За таких обставин, у звязку з наявністю в матеріалах справи доказів невиконання відповідачем умов спадкового договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання спадкового договору, укладеного 21 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині визнання недійсним спадкового договір від 21 червня 2017 року, зареєстрований в спадковому реєстрі № 701 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд приходить до наступного.

Відповідно до статей 202 та 203 ЦК України, правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є: зміст правочину не може суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом й бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до положень частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, сторони спадкового договору мають відповідні права й обов'язки.

Статтею 1305 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Зазначені дії мають здійснюватись в залежності від розпоряджень відчужувача, до або після настання його смерті.

Із положень глави 90 Цивільного кодексу України вбачається, що набувач здійснює покладені на нього договором обов'язки за свій рахунок і не має права на відшкодування витрат та сплату винагороди за рахунок майна, призначеного йому відчужувачем. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов'язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов'язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що набувачем за спадковим договором, а саме ОСОБА_4 не виконувалися покладені на неї обов'язки, які визначені договором. Так, вона не надала суду доказів належного надання відчужувачу ОСОБА_6 харчування, забезпечення її одягом, доглядом, допомогою, лікувальними засобами, забезпечення проведення прибирання квартири.

Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Фактично зазначений спадковий договір, в частині обов'язків покладених на одержувача, не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Одержувач за життя відчужувача не виконувала взяті на себе зобов'язання, при цьому, на час укладання договору не повідомила про наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, які постійно хворіють, що перешкоджало ОСОБА_4 повною мірою виконувати взяті на себе обовязку передбачені спадковим договором.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В підтвердження виконання умов спадкового договору відповідачем надано до суду копію договору замовлення № 58 від 01 березня 2018 року про часткову сплату грошових коштів у розмірі 1859 грн. 27 коп. за послуги з організації та проведення поховання ОСОБА_6 /а.с.59/.

Однак, необхідно відзначити, що часткова сплата грошових коштів на поховання ОСОБА_6 суперечить умовам п. 12 спадкового договору, відповідно до якого набувач зобовязується у разі смерті відчужувача, в даному випадку ОСОБА_6 поховати її з дотриманням всіх звичаїв саме за свої власні кошти. Отже, суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що відповідачкою на поховання були витрачені кошти, отриманні в якості соціальної допомоги на поховання, адже , на думку представника відповідача, саме для цього вони й надавалися державою, однак слід зазначити, що ці кошти не є власністю відповідачки ОСОБА_21, що в черговий раз підтверджує твердження позивача про те, що відповідач не виконала пункт спадкового договору, який передбачає поховання відчужувача за власні кошти .

Крім того, суд вважає, що й не була виконана така умова договору, як поховання з урахуванням всіх звичаїв. Зокрема поясненнями свідків в судовому засіданні було підтверджене те, що похорон ОСОБА_6 відбувся за мінімальних витрат, поминальний обід взагалі не був замовлений, що не відповідає загальному уявленню про звичаї поховання та рівню життя подружжя ОСОБА_6.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред'явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спадковий договір, який укладений 21 червня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підлягає визнанню недійсним на підставі ст.229 ЦК України, як укладений ОСОБА_6 внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 141, 247, 263, 265, 279-285 ЦПК України, ст.ст. 202-203,215,229, 526,1302-1305, 1307, 1308 ЦК України, п. 28 роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору, та про визнання іншого спадкового договору недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним спадковий договір від 21 червня 2017 року, зареєстрований в спадковому реєстрі № 701, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Розірвати спадковий договір від 21 червня 2017 року, зареєстрований в спадковому реєстрі № 703, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

СУДДЯ: І.О.Калугіна