РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11596/17

Провадження № 2/643/1169/18

13.02.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Горбунової Я.М., при секретарі Арестовій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру надання соціальних послуг Холодногірського району м. Харкова, третя особа: Харківський міський центр зайнятості про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відмову Територіального центру надання соціальних послуг Холодногірського району м. Харкова в прийнятті позивача на роботу по ваканції «Соціальний робітник» незаконною та зобов'язати працевлаштувати позивача на посаду «соціальний робітник» згідно виданого Харківським міським центром зайнятості направлення на працевлаштування від 28.08.2017 р.

В обґрунтування якого зазначив, що 27 вересня 2016 року Харківський міський центр зайнятості надав йому статус безробітного та під час здійснення прийому 28.08.2017 р. видав направлення на працевлаштування до відповідача на посаду «соціальний робітник». Після отримання направлення на працевлаштування позивач приїхав до відповідача, де у відділі кадрів надав в оригіналах свій паспорт, трудову книжку та диплом про освіту. Після дослідження уповноваженою особою документів та з'ясування факту довготривалого безробіття позивачу було відмовлено у працевлаштуванні з мотивів того, що роботодавцем, нібито, вже направлена особа для проходження медичного огляду для подальшого працевлаштування. Але таке пояснення відповідача у відмові у прийняті позивача на роботу, на його думку, є необґрунтованим та таким, що порушує його конституційне право на працю.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи надали письмові заперечення проти позову, справу просять розглядати за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ст. 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров'я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов'язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов'язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ст. 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров'я працівника можуть встановлюватись законодавством України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» вакансія - це вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

Судом встановлено, що 27.09.2016 р. ОСОБА_1 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий що шукає роботу з відкриттям персональної картки НОМЕР_1

Згідно поданої заяви від 27.09.2016 року наказом директора від 27.09.2016 р. № НТ160927 ОСОБА_1 наданий статус безробітного з 27.09.2016 р. та призначена виплата допомоги по безробіттю з 04.10.2016 р. по 28.09.2017 р., у розмірі встановленому законодавством. Під час перебування на обліку позивач отримував соціальні послуги, передбачені чинним законодавством, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

21.08.2017 р. Територіальний центр надання соціальних послуг Холодногірського району м. Харкова надав до Харківського міського центру зайнятості «Інформацію про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН, затверджену наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 року про відкриту вакансію з професією (посадою) «соціальний робітник».

З письмових заперечень третьої особи вбачається, що 28.08.2017 р. фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості було видано направлення ОСОБА_1 на посаду соціальний робітник до Територіального центру надання соціальних послуг Холодногірського району міста Харкова. Окрім цього, під час прийому зателефоновано роботодавцю та отримана згода на безпосередню співбесіду для уточнення умов праці. Роботодавцем підтверджено, що вакансія не потребує спеціальної підготовки або перепідготовки, не має вимог до освіти, а також медичних протипоказань. За підсумками опрацювання вакансії та співбесіди з роботодавцем було видане направлення на працевлаштування.

З заперечень відповідача вбачається, що 23 серпня 2017 року до терцентру звернулась з приводу працевлаштування на посаду «соціальний робітник» ОСОБА_2,

Враховуючи, що діяльність осіб працюючих на посаді «соціальний робітник» пов'язана з обслуговуванням населення і може спричинити поширення інфекційних захворювань, згідно Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» зі змінами від 24.02.1994 №4004 вони повинні проходити медичний огляд, результати якого фіксуються в медичній книжці.

Задля виконання даних вимог закону ОСОБА_2 було видано направлення на медичний огляд за N 104/12 отримання якого засвідчено її особистим підписом.

ОСОБА_1 звернувся до Територіальний центр надання соціальних послуг Холодногірського району м. Харкова 31.08.2017 р. з направленням на працевлаштування Харківського міського центру зайнятості від 28.08.2017 р. і йому було роз'яснено, що на заявлену терцентром вакансію «соціальний робітник» вже раніше була направлена на медогляд інша особа, про що і було зазначено на корінці його направлення на працевлаштування.

Таким чином, при судовому розгляді встановлено, що на час видачі позивачу направлення на роботу Харківським міським центром зайнятості 28.08.2017 р. та на час відмови відповідача у прийнятті позивача на роботу 31.08.2017 р. у Територіальному центрі надання соціальних послуг Холодногірського району м. Харкова була відсутня вільна посада «соціальний робітник».

В діях відповідача при відмові позивачу у прийнятті на роботу від 31.08.2017 року порушень законодавства не встановлено.

Позовні вимоги не доведені та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1, дата народження, серія та номер паспорту ідентифікаційний код не відомі, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Територіальний центр надання соціальних послуг Холодногірського району м. Харкова - адреса: 61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 34-А.

Третя особа: Харківський міський центр зайнятості -, адреса: м. Харків, вул. Шевченка, 137-А.

Суддя: Я.М. Горбунова