Справа № 159/1445/18
Провадження № 2/159/614/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 21.11.2010 померла її мама ОСОБА_2, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері залишилось спадкове майно. Зазначає, що крім неї спадкоємцями першої черги є також ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, про що подали відповідні заяви. Позивач вказує, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 23 в с. Лапні, Ковельського району Волинської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно. Оскільки право власності на будинок не зареєстровано, позивач не може оформити спадкових прав. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 23 в с. Лапні, Ковельського району, Волинської області в порядку спадкування після смерті 21.11.2010 ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити.

Представник відповідача Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідач позов визнав, про що подав відповідну заяву, тому у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 102043, виданого 23.11.2010 Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області доводиться та обставина, що ОСОБА_2 померла 21.11.2010 у віці 83 роки.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 216614, виданого повторно 27.02.2018 Ковельським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ОСОБА_5 помер 18.02.2002 у віці 86 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є дітьми спадкодавця ОСОБА_2, тому у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 23 в с. Лапні, Ковельського району Волинської області. Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обовязкову частку у спадщині, незалежно від заповіту.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено та підтверджується відповіддю з Ковельської державної нотаріальної контори, що після смерті ОСОБА_2, яка померла 21.11.2010 спадкова справа не заводилась.

З витягу з погосподарської книги № 7 за 2010 рік Тойкутської сільської ради Ковельського району слідує, що по особовому рахунку № 417 рахується житловий будинок, який розташований по вул. Шевченка, 23 в с. Лапні, Ковельського району, 1937 року побудови. Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_2.

Як вбачається з довідки, виданої Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області, згідно запису в погосподарській книзі Тойкутської сільської ради за № 417 рахувалось господарство, головою якого була ОСОБА_2, яка померла 21.11.2010 і з 1937 року постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 та була виписана у звязку з смертю. Крім ОСОБА_2 в житловому будинку зареєстрована та проживає з 1998 року і по даний час дочка ОСОБА_1. Заповіт від імені ОСОБА_2 Тойкутською сільською радою не посвідчувався. Земельна ділянка не приватизована.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З відповіді завідуючої Ковельської держнотконтори від 22.03.2018 № 579 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно.

Тобто, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не видавалось у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Як вбачається з копії технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 23 в с. Лапні, Ковельського району побудований у 1937 році, тобто за життя спадкодавця. Технічна документація не містить відміток про наявність самовільного будівництва. Право власності на будинок не зареєстровано.

Таким чином, відсутність реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права успадкувати це майно, оскільки в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, зводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

При зверненні позивача до нотаріального органу, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Статтею 1296 ч. 3 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі висновку субєкта оціночної діяльності суд встановив відсутність самовільних перепланувань та добудов.

Осіб, які б мали право в силу ст. 1241 ЦК України на обовязкову частку у спадщині не встановлено.

Враховуючи відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відсутність осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, відсутність самовільних перебудов та добудов, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України, шляхом визнання за нею права власності житловий будинок в порядку спадкування.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 200, 247, 258-259, 265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1268, 1241, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 23 в с. Лапні, Ковельського району, Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті 21 листопада 2010 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:ОСОБА_6