АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

03 липня 2018 року місто Київ

Справа № 755/9170/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/6143/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ЖелепиО.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року про відкриття провадження, у складі судді Яровенко Н.О. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі та вважає, що суд відкривши провадження вирішив питання про її права та обов'язки), подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в прийнятті апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Право апеляційного оскарження судових рішень є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у справі, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Щодо офіційного тлумачення цієї норми Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній і касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи та інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - касаційне оскарження судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Такі особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов'язки цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, учасниками справи є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

При цьому, ОСОБА_2, який звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження, не брав участі у справі.

Більш того, суд першої інстанції при постановленні 09.04.2014 року ухвали про відкриття провадження у справі не вирішував питання щодо прав, свобод, інтересів або обов'язків ОСОБА_2

З огляду на викладене, суд вважає, що при постановленні ухвали про відкриття провадження судом першої інстанції не було вирішено питання про права, свободи, інтереси або обов'язки ОСОБА_2

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року, зокрема передбачено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя - доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Оскільки, апеляційну скаргу подано ОСОБА_2, який не приймав участі у справі, та суд ухвалою про відкриття провадження у справі не вирішував питання про його права, свободи, інтереси або обов'язки останнього, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачі по справі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже неодноразово зверталися з апеляційними скаргами на ухвалу суду від 09.04.2014 року (т. 1, а.с. 131, 167; т. 2, а.с. 9, 62, 77, 92, 144).

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 27.08.2014, 28.01.2015, 14.01.2016, 03.03.2016, 13.05.2016, 23.06.2016 року відповідачам відмовлено у відкритті апеляційного провадження за їхніми скаргами.

З матеріалів справи також вбачається, що особи, які не беруть участь у справі, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, вважаючи, що ухвалою суду першої інстанції від 09.04.2014 року про відкриття провадження у справі порушено їхні права та обов'язки, зверталися до суду з апеляційними скаргами, в прийнятті яких відмовлено ухвалами суду апеляційної інстанції від 04.08.2016, 11.11.2016, 10.03.2017, 11.05.2017, 06.07.2017, 11.08.2017, 16.11.2017 року, (т. 2, а.с. 108, 120, 127, 140, 160, 169, 188, 196, 216; т. 3, а.с. 3, 14, 21, 35, 44).

Особам, які не беруть участь у справі, та звернулися до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2018, 02.03.2018, 05.04.2018, 01.06.2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 3, а.с. 64, 76, 83, 92, 99, 112, 136-137).

Наведені обставини свідчать про свідоме затягування вказаними вище особами розгляду справи та ухвалення остаточного рішення у справі.

З урахуванням наведеного, вважаю, що у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 352, 358 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ЖелепиО.В.,-

У Х В А Л И В:

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 (особи, яка не брала участі в справі та вважає, що суд своїм рішенням вирішив питання про її права та обов'язки) та у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.В. Желепа