Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 308/7960/15-ц

провадження № 61-13534св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Оноківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Кеміня М. П., Ігнатюка Б. Ю., Куштана Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (далі - Оноківська сільська рада), ОСОБА_4, у якому просив захистити честь, гідність та ділову репутацію, спростувати інформацію, стягнути моральну шкоду.

Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2014 року йому стало відомо про заперечення, яке подане інженером - землевпорядником Оноківської сільської ради ОСОБА_4 до Ужгородського міськрайонного суду на позовну заяву ОСОБА_3 до Оноківської сільської ради про визнання недійсним рішення.

У вказаному запереченні інженер - землевпорядник Оноківської сільської ради ОСОБА_4 повідомив негативну та недостовірну інформацію щодо здійснення ОСОБА_3 підприємницької діяльності з порушенням вимог чинного законодавства та причетності до каліцтва та загибелі людей. Зокрема, зазначено таке:

1. Крім того ПП ОСОБА_3 самовільно добудував без відповідних документів складське приміщення.

2. З квітня по липень місяць 2007 року ПП ОСОБА_3 знову не виготовляє відповідних документів відводу земельної ділянки.

3. Протягом даного періоду на ПП ОСОБА_3 знову посипались скарги та нарікання громадян про порушення громадського порядку молоддю на його торговій точці у вечірній та нічний час, створення галасу, дебоширство, бійки п'яних осіб, скупчення біля грального автомата (установленого самовільно) та випадки ДТП з каліцтвом громадян і смертельними випадками (загинули гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7), антисанітарійні умови - звалка мусора, несвоєчасне прибирання площадки, відсутність туалету.

4. Станом на сьогоднішній день ПП ОСОБА_3 рішення господарського суду Закарпатської області від 10 жовтня 2010 року про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не виконано. ПП ОСОБА_3 продовжує займатися підприємницькою діяльністю.

Зазначає, що вказана інформація є недостовірною та принижує честь, гідність та ділову репутацію, оскільки станом на сьогодні він виготовляє проект відводу земельної ділянки. Ним зроблено благоустрій зупинки, приведено в належний порядок приміщення та територію автобусної зупинки. Вжито заходи по укріпленню аварійних конструкцій перекриття автозупинки та частково реконструкцію будівлі. Земельна ділянка та приміщення використовується як автозупинка та торгова точка.

07 листопада 2015 року ним погоджено проект автобусної зупинки та торгового приміщення з врахуванням часткової реконструкції, жодних претензій з боку сільради щодо самовільної добудови складських приміщень ніколи не висувались.

Матеріали по виготовленню технічної документації ПП ОСОБА_3 на земельну ділянку знаходяться в стадії виготовлення.

Зазначає, що за 23 роки здійснення ним підприємницької діяльності не було жодного випадку подання мешканцями с. Оноківці скарг чи нарікань щодо порушення порядку ведення торгівельної діяльності, і такі питання ніколи не були предметом розгляду Оноківською сільською радою. Законність розміщення торгового закладу погоджено з Службою автомобільних доріг у Закарпатській області. Стосовно інформації про антисанітарні умови зазначає, що з цього приводу не існує жодного складеного акта ні санепідемстанцією, ні самою Оноківською сільською радою.

Претензій з боку Оноківської сільської ради щодо невиконання рішення господарського суду Закарпатської області від 18 жовтня 2010 року до нього не висувались. З цього питання господарським судом не видавались виконавчі листи. Виконавчою службою не відкривалось виконавче провадження і проти нього не порушувались кримінальні справи за невиконання рішення суду.

Враховуючи наведене, просив суд визнати вказану інформацію недостовірною, та зобов'язати відповідачів спростувати її шляхом розміщення рішення суду по даній справі на дошку оголошень, яка знаходиться в приміщенні Оноківської сільської ради, строком на один місяць, та шляхом надіслання копії судового рішення по даній справі на адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Також вказує, що у зв'язку з поширенням відповідачем відносно нього недостовірної інформації, у нього погіршився стан здоров'я, він знаходиться у депресивному та пригніченому стані, через який страждають також його близькі. Розмір моральної шкоди оцінює у 20 000 грн, які також просив стягнути на свою користь.

Заперечуючи проти позову, Оноківська сільська рада вказала про те, що позивач не зазначив у чому саме полягають його моральні страждання, не обґрунтував розмір такої компенсації.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року у складі судді Семерака І. О. позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недостовірною наступну інформацію:

1. Крім того ПП ОСОБА_3 самовільно добудував без відповідних документів складське приміщення.

2. З квітня по липень місяць 2007 року ПП ОСОБА_3 знову не виготовляє відповідних документів відводу земельної ділянки.

3. Протягом даного періоду на ПП ОСОБА_3 знову посипались скарги та нарікання громадян про порушення громадського порядку молоддю на його торговій точці у вечірній та нічний час, створення галасу, дебоширство, бійки п'яних осіб, скупчення біля грального автомата (установленого самовільно) та випадки ДТП з каліцтвом громадян і смертельними випадками (загинули гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7), антисанітарійні умови - звалка мусора, несвоєчасне прибирання площадки, відсутність туалету.

4. Станом на сьогоднішній день ПП ОСОБА_3 рішення господарського суду Закарпатської області від 18 жовтня 2010 року про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не виконано.

Зобов'язано Оноківську сільську раду та ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення рішення суду по даній справі на дошку оголошень, яка знаходиться в приміщенні Оноківської сільської ради, строком на один місяць.

Стягнуто з Оноківської сільської ради на користь ОСОБА_3 5 000 грн моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що поширенням вказаної недостовірної інформації ОСОБА_3 завдано моральну шкоду, розмір якої слід визначити у сумі 5 000 грн.

В апеляційному порядку зазначене рішення оскаржила Оноківська сільська рада лише в частині стягнення моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року в частині стягнення з Оноківської сільської ради на користь ОСОБА_3 5 000 грн моральної шкоди скасоване та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги в цій частині ОСОБА_3 відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність рішення суду першої інстанції лише в частині часткового задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, а також розподілу судових витрат, дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Вважав, що позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між поширенням відповідачем інформації та погіршенням стану здоров'я саме внаслідок дій відповідачів.

У вересні 2016 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відшкодуванні моральної шкоди та не правильно розподілив судові витрати.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 16 березня 2018 року справа № 308/7960/15-ц передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суди встановили, що інженером - землевпорядником Оноківської сільської ради Ужгородського району ОСОБА_4 до Ужгородського міськрайонного суду подано письмове заперечення на позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_3 до Оноківської сільської ради про визнання недійсним рішення.

ОСОБА_3 на обгрунтування спричинення моральної шкоди посилався на те, що поширення недостовірної інформації дискредитує його як фізичну особу-підприємця в суспільстві та принижує його ділову репутацію внаслідок чого у нього погіршився стан здоров'я. Зазначав, що він перебував у стані дискомфорта та пригніченості, через депресивний стан страждає його родина.

Суд апеляційної інстанції визнав вказані обставини не доведеними.

В силу вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Визнання судом поширеної відповідачами інформації недостовірною та зобов'язання Оноківську сільську раду та ОСОБА_4 її спростувати, само по собі становить достатню справедливу сатисфакцію.

Суд апеляційної інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення компенсації моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_3 та залишення без змін рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, судових витрат залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат