Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 444/2245/16-ц

провадження № 61-3018 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Жовківська міська рада,

третя особа - Виконавчий комітет Жовківської міської ради,

третя особа - комунальне підприємство «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства»,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 подала до суду позов до ОСОБА_5, треті особи Жовківська міська рада, виконавчий комітет Жовківської міської ради, комунальне підприємство «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства» (далі - КП «ЖМВУЖКГ») про усунення перешкод у користуванні спільним майном багатоквартирного будинку та просила суд зобов'язати ОСОБА_5 протягом п'яти днів від набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні горищем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі - будинок) та вбиральнею, розташованою на прибудинковій території, шляхом забезпечення їй безперешкодного доступу до цих приміщень загального користування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що вона є співвласником квартири НОМЕР_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі - будинок) та, відповідно, є співвласником будинку, у зв'язку з чим має право на безперешкодне користування спільним майном будинку.

Протягом тривалого часу ОСОБА_5, який проживає в квартирі НОМЕР_2 цього ж будинку, перешкоджає ОСОБА_4 у користуванні горищем будинку, а також вбиральнею, розташованою на прибудинковій території. Доступ до зазначених приміщень унеможливлений у зв'язку з установленими ОСОБА_5 замками на відповідних дверях, ключів від яких він ОСОБА_4 не дає.

Позивач зазначала, що неодноразово скаржилася до органів місцевого самоврядування, однак дієві заходи відповідними органами вжиті не були.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_5 протягом п'яти днів з дня набрання рішенням законної сили усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні горищем будинку та вбиральнею, розташованою на прибудинковій території, шляхом надання ОСОБА_4 ключів до дверей горища та вбиральні; зобов'язано ОСОБА_5 не чинити в подальшому перешкод ОСОБА_4 в користуванні даними приміщеннями.

У задоволенні вимоги зобов'язати ОСОБА_5 протягом п'яти днів з дня набрання рішенням законної сили усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні горищем будинку та вбиральнею, розташованою на прибудинковій території, шляхом забезпечення до них безперешкодного доступу, відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що представники ОСОБА_5 не надали переконливих доказів, що ним не чинилися перешкоди ОСОБА_4 в користуванні спільною власністю будинку, а саме: горищем та вбиральнею, розташованою на прибудинковій території, в зв'язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року скасовано рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 травня 2017 року та в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4 не надала суду належних та допустимих доказів, що ОСОБА_5 перешкоджає їй у користуванні горищем будинку та вбиральнею, розташованою на прибудинковій території, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

11 січня 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення та просила скасувати оскаржуване судове рішення.

26 січня 2018 року суддею Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 338 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що за договором міни від 01 березня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-461, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 обміняли належну їм на праві власності квартиру на квартиру НОМЕР_1 в будинку.

За ОСОБА_7 на праві особистої власності зареєстровано 1/3 частину квартири НОМЕР_1 в будинку, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 06 березня 1996 року, виданим Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації та записаним в реєстрову книгу за № 1614.

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 16 травня 2002 року НОМЕР_3, виданого відділом РАЦС Жовківського ГУЮ у Львівській області, ОСОБА_7 перемінила прізвище «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7», про що зроблено запис № 16 від 16 травня 2002 року в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові.

Відповідно до свідоцтва на право власності на квартиру від 27 січня 1994 року, виданого Жовківським бюро по приватизації державного житлового фонду, квартира НОМЕР_2 в будинку належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та членам його сімї.

Відповідно до технічної документації будинок складається з напівпідвального та двох наземних поверхів, на яких розташовані п'ять квартир з окремими входами, та має плоский дах. Горище в будинку та вбиральня на прибудинковій території відсутні (лист комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06 січня 2017 року № 61).

Суди встановили, що кожна квартира будинку, за винятком квартири НОМЕР_2, має свою вбиральню в квартирі. Мешканці квартири НОМЕР_2 будинку користуються вбиральнею на прибудинковій території.

Вказана вбиральня була побудована будівельниками під час будівництва будинку та не закріплена за будинком і не знаходиться на балансі Жовківської міської ради чи КП «ЖМВУЖКГ», що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона збов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що позовні вимоги ОСОБА_4 не доведені належними й допустимими доказами, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав уважати встановленими обставини про створення ОСОБА_5 перешкод у користуванні позивачем спільним майном будинку, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права чи порушенням процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. І. Крат