КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Провадження № 22-ц/824/1321/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року про відмову ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

у серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи його тим, що 04 березня 2016 року за участю автомобілів НОМЕР_1, та «Додж-авенджер», д.н.з. НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2016 р. відповідача визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Розмір витрат, понесених позивачем у зв'язку із відновленням пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, становить 14 600,00 грн. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». 18.03.2016 р. позивач звернувся до вказаної страхової компанії з повідомленням про настання страхової події та просив виплатити йому суму страхового відшкодування.

Оскільки, у здійсненні страхового відшкодування позивачу було відмовлено, тому просив стягнути з відповідача на свою користь вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 14 600,00 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 14 600 грн. та 551 грн. судових витрат.

05 грудня 2017 від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в даній справі - відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2018 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в даній справі - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 14 025 грн.00 коп.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_3 було допущено до участі у справі в процесуальному статусі - фахівець у галузі права, в порядку ст. 56 ЦПК України.

У судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги представник позивача ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Також, звернув увагу апеляційного суду на подану ним заяву про розподіл судових витрат та просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, пов'язані із підготовкою даної апеляційної скарги, участю у судових засіданнях тощо.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились. Апеляційним судом було вжито заходи щодо повідомлення їх про дату, час та місце розгляду справи за адресами, наявними в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що документів, які підтверджують право представника позивача ОСОБА_3 на зайняття адвокатською діяльністю матеріали справи не містять, а поняття «фахівець в галузі права» законодавством не визначено.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На підставі ч.3 ст. 79 ЦПК України (в редакції Закону від 18.03.2004 р.) до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України (в редакції Закону на час розгляду питання у суді І інстанції) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України ( в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин).

Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви від 29.09.2016 р. було допущено до участі в справі представника позивача - ОСОБА_3, як особу, котра має право на надання правової допомоги (т.1 а.с.34).

Згідно диплому спеціаліста НОМЕР_3 від 27.06.2008 року (а.с.50), ОСОБА_3 у 2008 року закінчив Харківський національний університет внутрішніх справ і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста, тобто є фахівцем в галузі права і має право на надання правової допомоги.

До матеріалів справи приєднано договір про надання правової допомоги №1/16 від 06.06.2016 р., й додаткову угоду до нього, укладені між директором ТОВ «Юридична компанія «ЕФЕКТІМ» та ОСОБА_2 (т.1 а.с.35-38) та довіреність від імені позивача ОСОБА_2, якою він уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси в судах (т.1 а.с.51).

Відповідно до п.3.3 даного договору, клієнт зобов'язаний здійснювати оплату послуг, наданих йому за даним договором ТОВ «ЮК«ЕФЕКТІМ», в порядку та на умовах, визначеному додатковими угодами до договору.

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди № 1 за надання правової допомоги клієнт сплачує ТОВ «Юридична компанія « ЕФЕКТІМ»кошти розраховані в актах здачі-прийому робіт (послуг), у відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

З акту №1/1/16 здачі-прийому робіт (послуг) від 28 вересня 2016 року (а.с. 55) вбачається, що ціна робіт (послуг) виконаних (наданих) на підставі вищезгаданого договору та додаткової угоди становить: за аналіз матеріалів справи та первинної консультації з приводу ДТП представником ОСОБА_3 було витрачено 3 год. 30 хв. часу, що становить 1925 грн., за складання та подання позовної заяви про стягнення суми матеріальних збитків було витрачено 8 год. часу, що становить 4400 грн., за консультування з приводу забезпечення позову та компенсації витрат на правову допомогу по даній справі було витрачено 8 год. часу, що становить 4400 грн., за участь у судових засіданнях по справі було витрачено 6 год. часу, що становить 3300 грн., загальна вартість правової допомоги становить 14025 грн.

Згідно квитанції про сплату за виконанні роботи № 0.0.633058451.1, що знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 сплатив за наданні послуги правової допомоги згідно акту №1/1/16 від 28 вересня 2016 року - 14025 грн.

З огляду на вказане, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не дослідив належні в матеріалах справи докази, не врахував вищевказані вимоги закону, які були чинними на момент звернення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до суду і на момент винесення оскаржуваної ухвали, тому прийшов до передчасного висновку, відмовивши в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Колегія визнає обґрунтованими доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 п. 1, п.3 ст. 379 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв'язку із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, постановлена з порушенням норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції представником позивача, у відповідності до ст.137 ЦКУкраїни, подано до суду клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.

01 листопада 2018 року вищевказане клопотання було направлено сторонам у даній справі.

Перевіривши доводи викладені у клопотанні та оцінивши докази надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

У відповідності до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником позивача подано до суду клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, до якого додано копію договору про надання правової допомоги від 29 травня 2017 року №27/05-17 (а.с.47), копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 30 серпня 2017 року №27/05-17 (а.с.48), копію довідки-розрахунку фактичних витрат за період серпень-вересень 2018 року (а.с.55), копію розрахунку витрат на професійну правничу допомогу №20/10-17 від 24 жовтня 2018 року (а.с.59), копію акту прийому-передачі робіт та послуг №21/10-18 від 24 жовтня 2018 року (а.с. 65), банківська квитанція про сплату за надання правничої допомоги (а.с. 45-А).

Копію заяви про розподіл витрат на правову допомогу з додатками було направлено на адресу ПрАТ «Київський страховий дім», проте останнім не надано заперечень щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України, обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, з огляду на зазначене та у відповідності з вимогами п.2 ч.2 ст.141 ЦПК Україниз відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 22 500грн.

Представником ОСОБА_2- ОСОБА_3 при подачі апеляційної скарги був сплачений судовий збір у розмірі 368,20 грн., який останній просив стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (1762 грн.).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, працездатною фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762х0,2%=352,40).

Оскільки, судова колегія задовольняє апеляційну скаргу позивача, то понесені позивачем витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь останнього у розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 137, 141, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 рокускасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути зі ОСОБА_4на користь ОСОБА_2 22 500 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути зі ОСОБА_4на користь ОСОБА_2 352,40 грн. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: Н.В.Ігнатченко

К.П.Приходько