справа № 165/832/18
провадження №2/165/414/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики ,

встановив:

05.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Як вбачається з позову, відповідач ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_3 Федерації та зареєстрований і проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, міське поселення Шатура ТП у міському окрузі Рошаль міжрайонного ОУДФМС Росії по Московській області.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Звернення з даним позовом до Нововолинського міського суду позивач мотивує тим, що відповідачеві ОСОБА_2 належить ? частина квартири по вул. Винниченка, 11/19 в м. Нововолинську Волинської області та тою обставиною, що Нововолинським міським судом вже розглядались справи щодо спірного майна за участю представника відповідача ОСОБА_4

Така мотивація позивача не ґрунтується на правових нормах, тому не може бути взята до уваги судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Також в даному випадку не застосовується норма частини 10 статті 28 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_3 Федерації, тому приходжу до висновку, що даний позов не підсудний Нововолинському міському суду Волинської області.

Згідно п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак до матеріалів позову всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не надано доказів щодо належності відповідачеві ОСОБА_2 вказаної вище частини квартири та не долучено до справи завірену належним чином довіреність на підтвердження повноважень ОСОБА_4 представляти інтереси відповідача в справі за даним позовом.

Відповідно до ч.7 ст.76 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Провадження у справах за участю іноземних осіб здійснюється за правилами розділу ХІ ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про міжнародне приватне право», а також Конвенції з питань цивільного процесу від 01.03.1954р. (по тексту Конвенції).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. В силу ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Так як відповідач проживає за межами України та є громадянином ОСОБА_3 Федерації, то йому необхідно вручити судову повістку та позовні матеріали з дотриманням вимог Конвенції.

Згідно з Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та відповідно до методичних рекомендацій щодо застосування Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень документи, що призначені для пересилання з метою їх вручення на території ОСОБА_3 Федерації складаються (перекладаються) державною мовою ОСОБА_3 Федерації. Переклади повинні бути здійснені офіційним перекладачем.

Відповідно до п. 2.3. «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008р. № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року) доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

На вимогу п. 2.3. зазначеної Інструкції позивач повинен надати до суду завірений переклад позовної заяви та доданих документів на російську мову, для звернення судом, відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах», через Міністерство юстиції України до компетентного суду ОСОБА_3 Федеарції, про вручення відповідачу позовної заяви з документами. Переклад документів на мову запитуваної країни та їх належне засвідчення покладається на заінтересовану особу (позивача).

В силу ст.79 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Таким чином, позивачем до позовної заяви, складеної українською мовою, слід додати завірений переклад на мову запитуваної держави (російською мовою), а також завірений переклад всіх доданих до позову документів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Зазначені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, позивачем, всупереч п.7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, до позовної заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, що є підставою для повернення позову.

Врахувавши вище викладене, приходжу до висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ч.4 ст.185 ЦПК України, суддя,

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Р. Ференс-Піжук