Справа №-
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 21.12.2013 року у розмірі 63530.12 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21.12.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено договір, згідно якого він отримав кредит у розмірі 2400.00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних.

При цьому, термін дії кредитного ліміту збігається зі строком дії платіжної картки, а договір укладено у формі заяви.

Відповідно до змісту заяви, відповідач ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. Однак порушував зобов'язання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість.

Сторони в судове засідання не з"явилися, подавши клопотання про розгляд справи в їх відсутності, незважаючи на те, що суд згідно ухвали суду від 19.03.2018 року визнав участь представника позивача обов"язковою ( а.с.3,5, 51-52,56).

Суд, керуючись вимогами ст. 211 ЦПК України, ухвалив здійснювати судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів.

Представник позивача додатково в письмових поясненнях вказує на те, що строк позовної давності відповідно до п.1.7.31 Умов договору був збільшений до 50 років (а.с.57-59). 07.02.2015 року з рахунку відповідача Скарбнички НОМЕР_2 на погашення заборгованості автоматично списано 5.58 грн. Окрім того, відповідачу згідно вказаного договору видано 21.12.2013 року нову кредитну картку № НОМЕР_3, яка має термін дії до останнього дня 04.2017 року (а.с.73, 92-94).

Відповідач надав заперечення, із змісту якого вбачається, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в позові, застосувавши строк позовної давності (а.с.51-52,56). При цьому розмір заборгованості не оспорює. Зокрема, просив звернути увагу на те, що 25.02.2014 року він особисто вніс кошти на погашення заборгованості. Однак в подальшому, в зв"язку з важким матеріальним становищем, кредит не погашував, так як захворів і всі кошти витрачав на лікування. Тому заперечує факт погашення заборгованості 07 лютого 2015 року на суму 5 грн.58 коп. (а.с.51-51). Що ж стосується Умов надання банківських послуг, де, за твердження позивача, збільшено строк позовної давності до 50 років, то стверджує, що такі Умови ним не підписані, а відтак, немає домовленості про збільшення строку позовної давності ( а.с.83).

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Встановлено, що 21.12.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних.

Кінцевий термін повернення грошових коштів відповідає строку дії картки, тобто 04.2017 року. (а.с.60).

Кредит надано відповідно до заяви відповідача, який разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг (а.с 8-33). Банк виконав умови договору, надавши відповідачу кредит за вказаним договором та факт отримання коштів в сумі 2400 грн. відповідачем не оспорювався.

Відповідно до п.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.13).

З'ясовано, що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 07.11.2017 року допустив заборгованість в загальному розмірі 63530,12 грн.

З них: 2 346,81 грн. - заборгованість за кредитом; 53487, 46 грн - заборгованість за процентами; 4 194,42 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина 3001,43 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.6-7).

Відповідач заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків заборгованості за кредитним договором суду не надав.

Разом з тим, просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення розміру заборгованості.

Зокрема, в письмових поясненнях на а.с.51-52 ОСОБА_1 зазначав, що останню проплату на виконання умов договору, він здійснив 25.02.2014 року.

Згідно з п. 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до 2.1.1.12.5 Умов та правил надання банківських послуг картка дійсна до останнього дня місяця, вказаного на ній, включно.

Отже кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність тривалістю в один рік встановлена, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку даності збігається з моментом виникнення в зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За висновком Верховного Суду України про застосування статті 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів (постанови № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 154цс15 від 30.09.2015 року), за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з довідки наданої представником банку, відповідачу 21.12.2013 року була видана кредитна картка НОМЕР_3 з терміном дії до останнього дня 04.2017 року. Факт отримання картки підтверджується фотографією відповідача з карткою у руках в приміщенні банку ( а.с. 117-119).

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 отримав нову картку в рамках вказаного кредитного договору, кінцевий термін дії якої є квітень 2017 року, то враховуючи також, що позивач звернувся до суду у листопаді 2017 року, строк позовної давності ним не пропущений.

Звідси виходить, що правовідносини між сторонами досі тривають і оскільки, відповідач не повернув кредитні кошти позивачу, з нього підлягає стягненню в примусовому порядку сума не повернутого кредиту, відсотки за користування кредитом та штрафні санкції за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Звертаючись із позовом до суду, банк просив, крім іншого, стягнути з позичальника заборгованість за пенею та комісією в розмірі 4194 грн. 42 коп., однак в позовній заяві не мотивував на якій правовій підставі просить здійснити таке стягнення.

З долученої до матеріалів справи позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» вбачається, що комісія за кредитне обслуговування (щомісячна) - відсутня.

Суд для з"ясування вказаних обставин щодо нарахування комісії визнав явку представника позивача обов"язковою, про що зазначив в ухвалі від 19.03.2018 року (а.с.104).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Однак, незважаючи на ухвалу суду, банк не предоставив в судове засідання свого представника, обмежившись письмовими поясненнями, в яких вказані вимоги суду проігнорував, не навівши правового обгрунтування нарахування комісії, яку просив стягнути з відповідача.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що окрім нарахування пені (комісії) за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 4194.42 грн. позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 3001,42 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 6 квітня 2016 року в справі № 6-2387цс15, від 11 жовтня 2017 року в справі № 347/1910/15-ц.

Відтак, з ОСОБА_1, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 59335.7 грн. без врахування пені ( комісії) в розмірі 4194 грн. 42 коп.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання щодо витрат, пов'язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 1600 грн. (сплата судового збору при подачі позовної заяви ).

На підставі викладеного ст. 526, 610, 1054 ЦК України, керуючись ст. 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк (р/р 3111, , МФО 305299 ) 59335 (п'ятдесят дев'ять тисяч триста тридцять п'ять) грн. 70 коп. заборгованості по кредитному договору з них:

- 2 346,81 грн. - заборгованість за кредитом;

- 53487, 46 грн - заборгованість за процентами;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 3001,43 грн.- штраф (процентна складова);

а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ПАТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження вул.Грушевського буд.1Д, м. Київ, .

ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1.

Дата складання повного тексту рішення - 02 квітня 2018 року.

Суддя Головенко О.С.