АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1966/18 Справа № 200/1289/17 Головуючий у 1 й інстанції - Женеску Е. В. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 листопада 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 2 жовтня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у справі № 199/3065/14 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" ухвалив рішення, яким стягнув з ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 грн. 5 січня 2016 року позивач подав до Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області заяву про примусове виконання рішення апеляційного суду. 11 січня 2016 року державний виконавець Куземченко А.С. виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 серпня 2016 року вказана постанова державного виконавця Куземченко А.С. визнана неправомірною. Однак відповідач до цього часу не застосував передбачених законом заходів, необхідних для виконання цієї ухвали апеляційного суду. Така неправомірна бездіяльність відповідача завдала позивачу шкоду у розмірі 100 грн., порушила звичний уклад його життя. Він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за таких поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює йому моральної шкоди. Розмір моральної шкоди оцінив в 1 000 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд відшкодувати йому грошима моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., заподіяну відповідачем протиправною бездіяльністю та майнову шкоду у розмірі 100 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки не вбачає у діях відповідача протиправної поведінки, а отже і складу цивільного правопорушення, вважав, що вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової та матеріальної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

11 грудня 2017 року ОСОБА_2 подав до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 листопада 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист у справі № 199/3065/14 на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", згідно з яким стягнуто з ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100 грн.

05 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про примусове виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 199/3065/14 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго".

Постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Куземченко А.С. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 11 січня 2016 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого листа № 199/3065/14, виданого 24 листопада 2014 року, у зв'язку з тим, що стягувачем пропущено строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року у справі № 199/3065/14-ц (4-с/199/32/16) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Куземченко А.С., а саме - щодо визнання неправомірною постанови від 11 січня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року скасовано, визнано неправомірною постанову державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Куземченко А.С. від 11 січня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Також, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року була визнана неправомірною постанова державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Куземченко А.С. від 11 січня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50155961 за його заявою від 05 січня 2016 року про примусове виконання рішення апеляційного суду від 2 жовтня 2014 року у справі № 199/3065/14 за позовом до ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго". Зазначив, що на момент подачі даної скарги ухвала апеляційного суду від 09 серпня 2016 року не виконана, до того ж Бабушкінський ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області не повідомив його та суд про її виконання у місячний строк.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року у справі № 199/3065/14-ц (4-с/199/16/17) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Куземченко А.С.

Обґрунтовуючи свій висновок про безпідставність скарги, суд послався на те, що вказаною ухвалою апеляційного суду від 09 серпня 2016 року постанова державного виконавця від 11 січня 2016 року визнана тільки неправомірною, але не скасована.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року відхилена. Апеляційний суд зазначив, що ухвала апеляційного суду від 09 серпня 2016 року не містить висновку щодо зобов'язання державного виконавця задовольнити вимогу заявника щодо відкриття виконавчого провадження та/або усунення відповідних порушень, тому, доводи заявника стосовно того, що ухвала апеляційного суду від 09 серпня 2016 року не виконана виконавчою службою шляхом відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 24 листопада 2014 року, є безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив саме з їх необґрунтованості та недоведеності.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції в частині підстав та мотивів відмови в задоволенні позовних вимог колегія судів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з статтями 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 7 лютого 2014 року, при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Також, колегія суддів звертає уваги, що відповідно до положень частини 2 статті 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Однак, питання про залучення до участі у справі належного відповідача судом першої інстанції не вирішувалось, тобто, судом першої інстанції не вирішено питання щодо складу учасників судового розгляду.

Оскільки, відповідачем в такій категорії справ має бути саме держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України, колегія суддів вважає, що позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача.

Колегія суддів вважає, що не залучення під час розгляду справи у суді першої інстанції належного відповідача, є перешкодою до ухвалення апеляційною інстанцією рішення.

З урахуванням вищевикладеного, та не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині підстав та мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до роз'яснень наданих у пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24 жовтня 2008 року, підлягає зміні в частині підстав та мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 147, п.3 розділом XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 листопада 2017 року - змінити в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено - 27 лютого 2018 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна