Справа № 145/861/18
Провадження №2/145/600/2018
РІШЕННЯ

іменем України

05.07.2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням Тиврівського районного суду від 02 серпня 2007 року було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі по 35% з всіх видів його доходу щомісячно на кожну дитину, а саме: на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Син досяг повноліття, тому відповідач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 100 гривень на місяць. Даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним.

На даний час вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, в них народилась спільна дитина. Вона перебуває у відпустці по догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, тому позбавлена можливості працювати. Вона веде домашнє господарство та здійснює догляд за дітьми. Їй одній важко забезпечити доньку самим необхідним та. забезпечувати свою власну життєдіяльність.

Дивлячись на щоденний різкий зріст цін та інфляцію аліменти в розмірі 100 гривень на місяць, які на сьогоднішній день сплачує відповідач в даній справі, не відповідають навіть мінімальним потребам дитини.

Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини такого віку, як їхня донька становить 1860 гривень. Аліменти які сплачує відповідач не відповідають половині прожиткового мінімуму для дитини такого віку як їхня донька.

На даний час матеріальний стан відповідача в даній справі поліпшився, він зараз кращий ніж на момент подання нею позовної заяви про стягнення аліментів, яку вона подавала в 2007 році. Відповідач працездатний, працює, отримує хорошу заробітну плату. Добровільно допомагати їй в утриманні їхньої доньки відповідач не бажає.

Так як збільшився прожитковий мінімум на дитину і матеріальний стан відповідача покращився, вважає, що відповідач спроможний сплачувати більшу суму аліментів на утримання доньки, в розмірі 50 % з всіх видів його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального стану відповідача і є реальним для нього. Інших утриманців у відповідача немає.

Просить збільшити розмір аліментів, які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 02 серпня 2007 року і стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти, в розмірі 50% з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з часу набрання цим рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, згоден на збільшення аліментів та визначення їх у розмірі 35% від усіх видів заробітків.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с.4), мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який досяг повноліття, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.2).

Рішенням Тиврівського районного суду від 02.08.2007 р. у справі № 2-529/2007 р. (а.с.7) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти в розмірі по 35% з всіх видів його доходу щомісячно на кожну дитину, а саме: на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після досягнення сином ОСОБА_6 аліменти на доньку становлять 100 гривень. Даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним.

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, тому позбавлена можливості працювати. ОСОБА_1В проживає у власному будинку, веде домашнє господарство, тримає худобу, птицю, користується присадибною земельною ділянкою площею 0,6963 га та здійснює догляд за дітьми, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 29.03.2018 р. (а.с.5).

Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування.

Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років на даний час складає 1944 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідач ОСОБА_2В працездатний, фізично здоровий, інших утриманців немає, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні їхньої спільної дитини.

За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у розмірі 35% заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» ст.ст.180-182, 184, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

вирішив:

Позов задоволити частково.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду від 02 серпня 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінити, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 35% його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду від 02 серпня 2007 року, повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 06.07.2018 р.

Суддя Ратушняк І. О.