Справа № 591/5195/17
Провадження № 2/591/390/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

за участю секретаря Сітало Я.В.

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу 591/5195/17 за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення коштів, -

Встановив:

Позивач свої вимоги мотивують тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем, який було розірвано за судовим рішенням від 20.12.2005 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2006 року у цивільний справі № 2-1493/06з нього на користь колишньої дружини ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 21 березня 2006 року. Рішенням суду від 07.05.2012 року, яке набрало законної сили 14.06.2012 року, стягнення аліментів з нього на користь відповідача припинено. З довідок отриманих з пенсійних органів він дізнався, що за період з березня 2006 року по червень 2012 року йому було нараховано 221383,54 грн. пенсії, з якої утримано аліменти на утримання відповідача у розмірі 29382,04 грн. замість 21779,85 грн. Зазначає, що за період стягнення аліментів відповідач безпідставно отримала 7602,20 грн.. Зазначив, що на час прийняття рішення про стягнення з нього аліментів взагалі були відсутні підстави для їх стягнення, оскільки він не мав сплачувати аліменти на утримання відповідача, оскільки відповідач отримувала пенсію, розмір якої перевищував прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, а отже не потребувала матеріальної допомоги. Вважає, що вказані кошти в сумі 29382,04 грн. безпідставно набуті відповідачем, а тому на підставі ст. 1212 ЦК України відповідач має їх повернути. Тому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 29382,04 грн., а також 3 % річних.

В судовому засіданні позивача та його представник позов підтримали та просять стягнути 29382,04 грн..

Відповідач письмовий відгук на позов не подала, подала письмові пояснення, які містять заяву про застосування строків давності.

В судовому засіданні відповідач позов заперечила та зазначила, що вона отримувала кошти за судовим рішенням. В подальшому, суд безпідставно припинив стягнення аліментів з позивача на її утримання.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що позивач та відповідач раніше перебували у шлюбі, який було розірвано.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2006 року у цивільний справі № 2-1493/06 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_2 в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 21.03.2006 року.

ОСОБА_1 неодноразово звертався з позовами до Зарічного районного суду м. Суми про припинення стягнення з нього аліментів, встановлених рішенням суду від 20 березня 2006 року. Останній раз із зазначеним позовом він звернувся у листопаді 2009 року, та рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2010 року в задоволенні позову йому було знов відмовлено з тих підстав, що він не надав суду доказів в обґрунтування своїх вимог та не довів, що у звязку із зміною обставин щодо його майнового стану він не в змозі сплачувати аліменти на користь своєї колишньої дружини. Зазначене рішення суду було залишено буз змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10 листопада 2011 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 січня 2012 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2012 року у справі 2/1805/1226/2012 задоволено позов ОСОБА_1 та припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , що стягнуті за судовим рішенням від 20.06.2006 року. Дане рішення суду набрало законної сили 14.06.2012 оку.

Наведені вище обставини підтверджуються копіями Рішення суду від 07 травня 2012 року та Ухвали апеляційного суду Сумської області (а.с. 8-11).

З змісту Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2012 року та Ухвали апеляційного суду Сумської області від 14.06.2012 року вбачається, що підставою для прийняття рішення про припинення стягнення аліментів стало те, що майновий стан сторін змінився з моменту розгляду справи. Зокрема, ОСОБА_2 перестала потребувати матеріальної допомоги, ОСОБА_1 став особою з інвалідністю, окрім того, у нього на утримання перебуває неповнолітня донька.

Позивач вважає безпідставно отриманими відповідачем усі стягнуті з нього за судовим рішення кошти, як він зазначає в розмірі29382,04 грн.

При цьому, додатково посилається на те, що з нього було стягнуто більше ніж 10% його доходу. Оскільки у спірний період йому було нараховано 221383,54 грн., пенсії, а стягнуто на користь відповідача 29382,04 грн. аліментів, заміст 21779,84 грн.

В той же час, належних доказів розміру відрахувань саме відповідачу на підставі судового рішення від 20.06.2006 року позивач суду не надав.

Посилання позивача на довідки (а.с. 12,-13, 13 зв бік, 14 зв бік, 15) не заслуговують на увагу, оскільки той факт, що в довідках зазначені відрахування по виконавчому листу не вказує на те, що дані відрахування були виконанні саме на підставі виконавчого листа виданого за рішенням суду від 20 червня 2006 року про стягнення коштів на утримання відповідача.

При цьому, з наданої самим позивачем довідки (а.с. 38) вбачається, що у вказаний період на виконанні ВДВС також перебував виконавчий лист №2-9 виданий Зарічним районним судом м. Суми 29 травня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 6272,50 грн.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вже встановлено судом, що у період з березня 2006 року по червень 2012 року відповідач отримувала визначену Сімейним кодексом матеріальну допомогу від колишнього чоловіка, що була стягнута за судовим рішенням, що набрало законної сили.

Припинення виплати вказаної матеріальної допомоги сталося не у звязку з скасуванням судового рішення на підставі якого вона була стягнута, а у звязку з прийняттям судом іншого рішення - про припинення права відповідача на отримання матеріального утримання від позивача з підстав визначених ст. 82 СК України, якою визначені обставин, що передбачають підстави для припинення права одного з подружжя на утримання, зокрема, у разі якщо одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги, або платник аліментів неспроможній надавати матеріальну допомогу.

Наведене свідчить на те, що отримані відповідачем від позивача кошти набуті на підставі судових рішень, що набрали законної сили, доказів їх скасування суду не надано, а тому посилання позивача на те, що вказані кошти отримані відповідачем без достатньої правої підстави є безпідставним.

При цьому суд зазначає, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що усі утримання, що були проведені з його пенсії та зазначені у наданих позивачем довідках, були здійсненні саме на підставі судового рішення від 20 червня 2006 року та на користь відповідача.

За наведених обставин суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а відтак у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК, суд

Вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_1) у задоволенні позову до ОСОБА_2 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення коштів за необґрунтованістю вимог..

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 27 квітня 2018 року.

суддя