Справа № 297/1500/16-ц
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Собослой Г.Г., Фазикош Г.В.,

секретарі Терпай С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 10 серпня 2016 року (Головуючий Фейір О.О.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за порушення виконання грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за порушення виконання грошового зобовязання.

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що вироком Берегівського районного суду від 15.05.2014 року ОСОБА_2 М, визнано винним за ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України. Даним вироком стягнуто з відповідача в користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 4554, 26 гривень та моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень. Оскільки відповідач не виконав грошового зобовязання, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Рішенням Берегівського районного суду від 10 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 інфляційні витрати в розмірі 24 424 (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 74 копійки, три проценти річних в розмірі 2031 (дві тисячі тридцять одна) гривня та пеню в розмірі 27 542 (двадцять сім тисяч пятсот сорок два) гривні 84 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійка.

Ухвалою Берегівського районного суду від 15 січня 2018 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення, яким просив скасувати рішення суду, та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, - вироком Берегівського районного суду від 15.05.2014 року ОСОБА_2, визнано винним за ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України. Даним вироком задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 та стягнуто в її користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4554, 26 гривень та моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень.

Відповідно до Постанови заступника начальника ВДВС Берегівського РУЮ від 25.09.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-233/11, виданого 12.08.2014 року Берегівським районним судом про стягнення ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 завданої матеріальної шкоди в розмірі 4554, 26 гривень та моральної шкоду в розмірі 30 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не виконує зобовязання, покладене на нього вироком суду в частині відшкодування потерпілій ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи ОСОБА_2 про незаконність стягнення з нього 3 % річних, колегія судді вважає безпідставними, оскільки 3 % річних є відповідальністю за невиконання боржником грошового зобовязання, тому такі доводи не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції у цій частині.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.04.2018 року.

Головуючий:

Судді