Справа№592/4105/16-ц
Провадження №2/592/15/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

за участю секретаря судового засідання Трофименко В.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянув у судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування домоволодінням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 26.04.1966 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.1979 року, а також державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.04.2005 року, йому на праві приватної власності належить домоволодіння та земельна ділянка, за адресою: м. Суми, вул.І.Франка, 61. Власником сусіднього домоволодіння, розташованого за адресою: м.Суми, вул.І.Франка, 59 є відповідач. У 2015 року відповідач самочинно. Без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого у відповідності до чинного законодавства будівельного паспорту або проектної документації, розробленої згідно законодавства побудував на межі земельної ділянки надвірну будівлю приміщення під гараж, майстерню, кухню на стрічковому фундаменті з використанням метало профілю, дощок, утеплювача та інших будівельних матеріалів площею 12 м х 5,5 м, висотою приблизно 4,5 м. Відповідно до відповіді Управління ДАБК у Сумській області, будівництво було проведене з порушенням п.3.25а* ДБН 360-92**, у якому вказано «Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1». Ця відстань повинна становити 6-9 м та 8-9 м. Відповідач побудував надвірну будівлю на відстані 2 м від належних позивачу приміщень, чим порушив протипожежні норми. Вона проходить від початку прибудови а? до навісу К та знаходиться якраз напроти прибудови а? до його житлового будинку А-1 та літньої кухні Б. У прибудові знаходиться ванна 3-2,8 кв.м. з вікном, в літній кухні також мається вікно. Побудована будівля створює перешкоди позивачу, оскільки затемнила освітлення сонячним світлом вікон у ванній кімнаті та в літній кухні. Крім того, дах у побудованій відповідачем будівлі має крутий схил, через це взимку сніг падає з даху прибудови безпосередньо під вікна кухні позивача, засипає прохід, що має ширину приблизно 1,5 м, а тому ускладнюється можливість виходу до убиральні Е та на город. За результатами перевірки працівниками Управління ДАБК складено акт перевірки від 16.12.2015 року №599 та протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ч.5 ст.96 КУпАП. Оскільки незаконне побудоване відповідачем приміщення під гараж, майстерню та кухню створило позивачу перешкоди у користуванні домоволодінням, тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. За таких обставин позивач просить усунути перешкоди, які чинить йому відповідач у здійсненні права користування домоволодінням, розташованим за адресою: м.Суми, вул. Івана Франка, буд. 61, а саме: зобовязати відповідача знести самочинно побудовану надвірну будівлю приміщення під гараж, майстерню, кухню на стрічковому фундаменті з використанням метало профілю, дощок, утеплювача та інших будівельних матеріалів площею 12 м х 5,5 м, висотою приблизно 4,5 м, що знаходиться на території домоволодіння за адресою: м.Суми, вул. Івана Франка, буд. 59.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. З наданих суду письмових заперечень вбачається, що він заперечує проти позову ОСОБА_1 у повному обсязі, вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 26.04.1966 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.1979 року, а також державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.04.2005 року, власником житлового будинку та земельної ділянки, за адресою: м. Суми, вул.І.Франка, 61 є ОСОБА_1.

Власником домоволодіння № 59 по вул.І.Франка м.Суми є ОСОБА_3, що підтверджується Технічним паспортом на житлове приміщення (домоволодіння), виданим Сумським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації (а.с. 5-9).

Таким чином, сторони по справі є сусідами між собою, а належні їм земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул.І.Франка, 61 та земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул.І.Франка, 61 - межують.

Згідно з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як передбачено ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Так, ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.07.2016 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено судовому експерту ОСОБА_4 (а.с.54-55).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 02.08.2016 року №896 проведеного судовим експертом ОСОБА_4 за ухвалою суду, зазначено, що при будівництві надвірної будівлі - приміщення під гараж, майстерню, кухню на стрічковому фундаменті з використанням метало профілю, дощок, утеплювача та інших будівельних матеріалів площею 12 м х 5,5 м, висотою приблизно 4,5 м, що знаходиться на території домоволодіння за адресою: м.Суми, вул.І.Франка, 59, порушені п.3.25, додаток 1, таблиця №1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень»(а.с.71-75).

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз'яснено в пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (ст.ст. 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до п. 3.25* Державних будівельних норми України 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що будова (гараж, майстерня, кухня) ОСОБА_3 розташована на відстані 0,24 м і 0,3 м, що порушує п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Крім того, будова розміщена на відстані від металевої огорожі 2,48 м від житлового будинку та 2,25 м від літньої кухні, що порушує додаток 1, таблиця №1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Тобто надвірна будівля є перешкодою у користуванні належною позивачу земельною ділянкою та нерухомим майном.

Порушення відповідачем діючих державних норм та правил підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02.08.2016 року №896, інших доказів, які б спростовували дані висновку суду не надано.

Крім того, відповідно до листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 08.04.2016 року №40-1018/1195-16, в якому зазначено, що Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області розглянута заява гр.ОСОБА_1 від 01.12.2015 року вх.40-1018-ЗГ/470 щодо проведення перевірки стосовно будівництва приміщення під гараж, майстерню, кухню по вул.Франко, 59 м.Суми. За результатами перевірки, в межах наданих повноважень, працівниками Управління складено акт перевірки від 16.12.2015 року №599 та протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.96 КУпАП відносно ОСОБА_3

Згідно ч. 1 і 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, частиною першою статті 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З вищенаведеного випливає, що розміщення надвірної будівлі ОСОБА_3 всупереч вимогам ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» порушує права позивача на користування своїм домоволодінням.

На захист порушеного права ОСОБА_1, суд вважає необхідним зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно побудовану надвірну будівлю приміщення під гараж, майстерню, кухню на стрічковому фундаменті з використанням метало профілю, дощок, утеплювача та інших будівельних матеріалів площею 12 м х 5,5 м, висотою приблизно 4,5 м, що знаходиться на території домоволодіння за адресою: м.Суми, вул.І.Франка, 59.

Вказаний спосіб захисту є адекватним змісту порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (м.Суми, вул.І.Франка, 61, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (м.Суми, вул.І.Франка, 59, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про усунення перешкод у здійсненні права користування домоволодінням - задовольнити.

Усунути перешкоди, які чинить ОСОБА_3 у користуванні ОСОБА_1, належному йому на праві власності домоволодінням за адресою: м.Суми, вул.І.Франка, 61, шляхом зобовязання ОСОБА_3 знести самочинно побудовану надвірну будівлю приміщення під гараж, майстерню, кухню на стрічковому фундаменті з використанням метало профілю, дощок, утеплювача та інших будівельних матеріалів площею 12 м х 5,5 м, висотою приблизно 4,5 м, що знаходиться на території домоволодіння за адресою: м.Суми, вул.І.Франка, 59.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а також витрати на проведення експертизи в сумі 800 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Чернобай