Ухвала

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 365/470/17

провадження № 61-228св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія»

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у складі судді Хижного Р. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Кулішенка Ю. М., Фінагєєва В. О.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» (далі - ТОВ «Українська молочна компанія») про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що з серпня 2010 року він працював на посаді оператора машинного доїння у ТОВ «Українська молочна компанія», наказом останнього від 15 грудня 2016 року його було звільнено з роботи у зв'язку із вступом на військову службу відповідно до пункту 3 статті 36 КЗпП України. Проте звертає увагу на те, що він не подавав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, а лише повідомив відповідача про вступ на військову службу за контрактом, при цьому він має гарантії від держави щодо збереження місця роботи та середньомісячного заробітку, оскільки вступив на військову службу за контрактом під час дії в державі особливого періоду.

З урахування викладеного, позивач просив поновити його на роботі на посаді оператора машинного доїння ТОВ «Українська молочна компанія», стягнути з останнього на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2016 року по день фактичного поновлення його на роботі, зобов'язати відповідача виплатити йому грошову компенсацію у розмірі 50 000,00 за спричинену моральну шкоду внаслідок неправомірного звільнення з роботи, а також притягнути до матеріальної відповідальності посадову особу, з вини якої було протиправно його звільнено з роботи.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У січні 2018 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року, в якій він просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог,обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній цивільній справі.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик