АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/74/17-ц 22-ц/774/890/К/18А
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 211/74/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 червня 2017 року, яке ухвалене суддею Ткаченко С.В. у м. Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення авансу.

В обґрунтування позову зазначила, що15.03.2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 02.03.2016 року розірвано за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

Після розірвання шлюбу, 14.06.2016 року вона та відповідач дійшли згоди про викуп нею частки в спільному майні подружжя, яке належить відповідачу, а саме 1/2 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за 4000,00 дол. США, що на момент укладення усної угоди становило 99840,00 грн., строки та порядок оплати, порядок оформлення договору купівлі-продажу після передачі грошових коштів.

На виконання домовленості, вона передала відповідачу завдаток у розмірі 3000,00 дол. США, що на момент укладення усної угоди становило 74910 грн., про що відповідач власноруч написав розписку від 14.06.2016 року, в присутності свідка ОСОБА_3

Однак, в подальшому відповідач відмовився від продажу домоволодіння, а також від повернення отриманих від неї грошових коштів.

За таких обставин, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь сплачену суму авансу у розмірі 81572,40 грн., що еквівалентно 3000,00 дол. США та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу у розмірі 81572,40 грн., що еквівалентно 3000,00 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 816,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції, в порушення ст. 571 ЦК України, дійшов помилкового висновку про повернення завдатку, не врахувавши, що порушення зобов'язання сталося з вини позивача, яка не сплатила решту грошових коштів за 1/2 частину домоволодіння за умовами розписки від 14.06.2016 року. Крім того, зазначив, що судом не було встановлено факту невиконання зобов'язання з його боку. Також, послався на порушення норм процесуального права щодо його виклику в судове засідання, з огляду на те, що жодних судових повісток за адресою: АДРЕСА_2, де він проживає без реєстрації, він не отримував.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 15.03.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 02 березня 2016 року за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, рішення набрало законної сили 12.03.2016 року (а.с. 7).

14 червня 2016 року на підставі усної домовленості сторони дійшли згоди про придбання позивачем ОСОБА_1 у відповідача ОСОБА_2 належної йому 1/2 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за 4000,00 дол. США, що на момент укладення усної угоди становило 99840,00 грн.

На виконання угоди позивач ОСОБА_1 передала відповідачу 3000,щ00 дол. США як завдаток, а іншу частину грошових коштів в розмірі 1000,00 дол. США зобов'язалася надати 31.07.2016 року, а відповідач зобов'язався передати документи на домоволодіння ОСОБА_1, про що в присутності свідка ОСОБА_3 було складено розписку (а.с. 23).

Підставою звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом стало не виконання відповідачем ОСОБА_2 в добровільному порядку усної домовленості про продаж 1/2 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та не повернення сплачених нею грошових коштів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони лише домовилися укласти договір про купівлю-продаж 1/2 частини домоволодіння, але відповідно його не оформили, й враховуючи те, щовідповідач не виконав умови домовленості про продаж, тому сплачені в рахунок виконання договору платежі є авансом та підлягають поверненню позивачу в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частинами першою, третьою ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу домоволодіння (1/2 його частини), укладеного між сторонами.

Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Цей факт не заперечувався й відповідачем.

Отже, встановивши, що договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 3000,00 дол. США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції вимог ч.1 ст. 571 ЦК України та не врахування вини позивача у невиконанні зобов'язання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана норма закону регулює правовідносини завдатку, який, як спосіб виконання зобов'язання, може мати місце в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Враховуючи те, що між сторонами такого договору укладено не було, то до виниклих правовідносин підлягає застосуванню ч.2 ст. 570 ЦК України, яка встановлює презумпцію авансу. При цьому, суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути.

Отже, встановлення вини будь-кого із сторін правового значення в даному випадку не має, тоді як визначальним є сам факт отримання грошових коштів, сплачених як аванс, що відповідачем не заперечується та підтверджується наданою ним розпискою від 14.06.2016 року (а.с. 23).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не виконано вимог процесуального законодавства про його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки на виконання вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи, судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 надсилалися судові повістки, які поверталися без вручення за закінченням строку зберігання, при цьому даних про інше фактичне місце проживання відповідача у суду не було й такі дані надані відповідачем тільки суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: