Провадження № 2/317/442/2018
Справа № 317/115/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6, Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення неотриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6, Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення неотриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, відшкодування моральної шкоди та просить:

визнати незаконним та скасувати розпорядження сільського голови Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.12.2017 р. № 379-к про її звільнення з посади директора комунального підприємства «Біленьке»;

визнати незаконним та скасувати рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 06.12.2017 р. № 10;

визнати незаконним та скасувати рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.12.2017 р. № 2;

поновити ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області;

стягнути з Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 1203,75 грн.;

стягнути з Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на її користь суму неотриманої матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 16166,40 грн.;

стягнути з голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 70480,00 грн. (т. 1 а.с. 40-51).

Позов обґрунтовує тим, що 16.11.2014 р. її призначено на посаду директора комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі КП «Біленьке») з 16.11.2014 р. до 16.11.2019 р.

Розпорядженням сільського голови Біленьківської сільської ради з особового складу від 15.12.2017 р. № 379-к на підставі ст. 42 Закону України про місцеве самоврядування», рішення девятнадцятої позачергової сесії восьмого кликання від 15.12.2017 р. № 02 «Про розірвання контракту та звільнення директора Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області» та на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, її було звільнено з посади директора КП «Біленьке» на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України з 29 грудня 2017 року.

Відповідно до рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.12.2017 р. № 02 її було нібито звільнено на підставі п.п. «а», «б», «в» п. 5.3 контракту за ініціативою депутатів Біленьківської сільської ради восьмого скликання у звязку з порушенням п. 2.2 контракту.

Також 06.12.2017 р. рішенням Біленьківської сільської ради № 10 було прийнято рішення про припинення дії контракту з 16.11.2017 р. на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП у звязку з невиконанням умов контракту директором КП «Біленьке» та з несумлінним ставленням до виконання свої посадових обовязків, що призвело до заподіяння істотної школи підприємству, за систематичне невиконання завдань голови та депутатів сільської ради, у звязку з численними скаргами жителів села Біленьке.

Таким чином, її було звільнено на підставі наступних документів :

розпорядження сільського голови Біленьківської сільської ради з особового складу від 15.12.2017 р. № 379-к;

рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 06.12.2017 р. № 10;

рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.12.2017 року № 02.

Вказані рішення та розпорядження на переконання позивача є незаконними та видані з порушеннями її прав та законних інтересів.

З 16.11.2014 р. до теперішнього часу вона сумлінно виконувала обовязки директора вказаного підприємства, жодних доган чи інших дисциплінарних стягнень не отримувала, жодного разу трудових обовязків не порушувала.

За весь час перебування на посаді директора КП «Біленьке» вона жодного разу не порушувала умов контракту та трудового законодавства, сумлінно виконувала обовязки, про що свідчить відсутність доган та інших дисциплінарних стягнень.

За попередні роки її роботи КП «Біленьке» неодноразово отримувало відзнаки за відмінну роботу.

Єдине посилання на удаване порушення контракту наявне у рішенні Біленьківської сільської ради від 15.12.2017 р., де вказано, що підставою звільнення було порушення пункту 2.2 Контракту, а саме систематичного невиконання зазначеного пункту контракту, про що свідчать звернення громадян щодо несвоєчасної виплати заробітної плати, що є грубим порушенням трудового законодавства України та тягне за собою негативні наслідки, які виявились у соціальній напрузі на території громади.

Щодо розпорядження сільського голови Біленьківської сільської ради з особового складу від 15.12.2017 р. № 379-к та рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.12.2017 р. № 2 позивач зазначає, що звернення громадян не можуть бути достатнім доказом для звільнення директора КП «Біленьке», оскільки інформація, яка міститься у вказаних документах є такою, що потребує перевірки, адже невідомо чи проводилась така перевірка та які висновки зроблені після її проведення, зокрема, чи підтверджено факти допущення ОСОБА_1 порушень при виконанні обовязків директора підприємства.

Біленьківська сільська рада або сільський голова жодним чином не намагались її повідомити про будь-які виявлені порушення

Таким чином, посилання відповідачів на порушення п. 2.2 Контракту є безпідставним, оскільки відсутні будь-які порушення, та такі (ймовірні) порушення не доведені до її відома та не надано змоги надати будь-які пояснення щодо виявлених фактів.

Жодних письмових та/або інших доказів у вигляді звернень, листів, вимог, повідомлень, приписів та іншого уповноваженими податковими органами держави щодо невиконання КП «Біленьке» зобовязань на підприємство не надходило.

На сьогоднішній день вона не знає про одноразове грубе порушення законодавства чи її обовязків, яке могло б спричинити шкоду або інші негативні наслідки, завдані збитки тощо для КП «Біленьке», їй нічого невідомо щодо неефективного використання або збереження майна.

Таким чином, розпорядження сільського голови Біленьківської сільської ради з особового складу від 15.12.2017 р. № 379-к та рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.12.2017 р. № 2 є незаконними та підлягають скасуванню.

Щодо рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 06.12.2017 р. № 10 позивач зазначила, що 06.12.2017 р. Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області прийняла рішення поза межами компетенції Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, оскільки вона не мала права припиняти контракт між нею та головою Біленьківської сільської ради.

Також у рішенні викладені лише оціночні судження та припущення, які не засновані на жодних фактах або належних документах. Вказане рішення було прийняте у період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1

Щодо стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що в результаті неправомірних дій сільського голови, вона відчуває сильний емоційний стрес, наслідками якого стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, стан тривожності, підвищена нервозність, слабкість та депресія, а також підвищений тиск.

Усвідомлювання того факту, що єдине джерело засобів до існування втрачено, і того, що сільський голова своїми діями ставить її та її сімю у вкрай тяжкий матеріальний стан, завдає їй великі душевні страждання та біль, які лише підвищуються з часом. Її нормальний уклад життя був порушений. Жодного разу за весь період трудової діяльності її не звільняли за будь-які порушення. Сам по собі запис в трудовій книжці про звільнення на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України перешкоджає їй знайти нову роботу, а особливо настільки престижну, якою була робота на посаді директора КП «Біленьке». Вона знаходиться постійно в стані психологічного дискомфорту, адже постійно відчуває гостру несправедливість внаслідок порушення трудових прав, має відчуття безпорадності, роздратованості на власне безсилля змінити що-небудь, відтак повернення до звичайного способу життя для неї не виявляється можливим.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка була заподіяна їй неправомірними діями відповідача в сумі 70480,00 грн., вона керується вимогами розумності, виваженості та справедливості.

У подальшому представником позивача ОСОБА_1, адвокатом ОСОБА_7, була подана заява про збільшення розміру позовних вимог від 13.03.2018 р., яка судом до розгляду прийнята не була з огляду на її подання вже після початку судового розгляду у спрощеному позовному провадженні (т. 1 а.с. 157-158).

Представник Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, адвокат ОСОБА_4, подав відзив на позов від 14.02.2018 р.

За змістом відзиву Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області не визнає жодної позовної вимоги та не погоджується із жодною обставиною викладеною у позові, виходячи з наступного.

Рішення ради щодо звільнення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства. Діяльність позивача на посаді директора не забезпечувала належне виконання умов Контракту. Позивач на посаді директора КП «Біленьке» допустив всі порушення, передбачені п. 5.3 Контракту.

Рішенням № 03 від 24.03.2017 р. було зобовязано позивача підготувати звіт про роботу підприємства та надати його на засідання комісії в червні 2017 року. Позивач був особисто присутній на вказаному засіданні, про що свідчить протокол № 2 від 24.03.2017 р. Незважаючи на вимогу надати звіт, позивач, порушуючи умови контракту, не дав звіт у встановлений термін.

У подальшому, листами від 12.09.2017 р. №01-42/1751 та від 13.09.2017 р. №01-42/1751 позивача було зобовязано надати звіт про рентабельність тарифів житлово-комунальних послуг та фінансовий звіт про роботу КП «Біленьке». Вказані листи позивач отримав особисто, про що свідчить підпис позивача в журналі розсилки рішень Біленківської сільської ради. Позивач знову не виконав вимогу ради та не надав звіти відповідно до вимог, викладених у листах від 12.09.2017 р. №01-42/1751 та від 13.09.2017 р. №01-42/1751.

Таким чином, позивач двічі допустив порушення покладених на нього обовязків визначених Контрактом, що є безумовною підставою для розірвання Контракту.

Також позивач допустив грубе порушення законодавства, за що на КП «Біленьке» було накладено штраф у розмірі 3200,00 грн. Вказаний штраф було накладено постановою № 281 від 21.09.2017 р., винесеною Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області у звязку з перевіркою підприємства щодо дотримання вимог КЗпП України та виявленими порушеннями. Порушення вимог КЗпП України позивач допускав систематично, не виконував вимог викладених у приписах, тобто допустив не тільки одноразове грубе порушення законодавства, а вчиняв систематичні грубі порушення вимог КЗпП України.

Крім того, за 2017 рік на адресу ради надходили численні скарги на позивача, як керівника КП «Біленьке». Скарги підписували мешканці громади як особисто, так і колективно. Суть скарг зводилась до неякісного надання послуг підприємством, в деяких скаргах зазначалось, що послуги не надавались взагалі. Користувачі послуг КП «Біленьке» скаржились на ненадання відповіді на направлені звернення до позивача, відсутність інформації про перелік послуг, що надає КП «Біленьке» тощо. Рада постійно реагувала на отримані скарги, проте отримати вичерпну відповідь від позивача про діяльність підприємства у формі звіту так і не змогла.

Доказами неефективного використання та збереження комунального майна та коштів КП «Біленьке» є додані копії скарг від мешканців та показання свідків.

Вимога щодо скасування рішення ради від 06.12.2017 р. №10 є безпідставною з огляду на те, що рішення ради від 06.12.2017 р. №10 було скасоване самою радою в п. 4 рішенням № 2 від 15.12.2017 р. у звязку з тим, що воно не відповідає діючому законодавству України.

Вимоги заявлені до ОСОБА_6, як до сільського голови, є безпідставними з огляду на те, що рішення про розірвання Контракту та звільнення позивача прийняла рада, як колегіальний орган, прийнятим рішенням зобовязано сільського голову видати відповідне розпорядження. Підписавши рішення ради та видавши відповідне розпорядження, сільський голова виконав вимоги Закону. За таких підстав вимоги заявлені до ОСОБА_6, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, є безпідставними.

Виходячи із наведених обставин, Біленьківська сільська рада просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до сільського голови Біленьківської сільської ради ОСОБА_6, КП «Біленьке» та Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області відмовити в повному обсязі.

Представник голови Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_5, подав відзив на позов від 14.02.2018 р.

Відзив обґрунтований тим, що відповідач ОСОБА_6І не визнає жодної позовної вимоги та не погоджується із жодною обставиною викладеною у позові.

Так, 15.12.2017 р. Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області прийнято рішення № 2 «Про розірвання Контракту та звільнення директора Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області». ОСОБА_6 в межах своїх повноважень підписала вказане рішення та на виконання п. 2 вказаного рішення видала розпорядження №379-к від 15.12.2017 р. «Про звільнення з посади директора Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_1».

З позовної заяви не зрозуміло, які саме порушення допустила ОСОБА_6 як сільський голова під час звільнення позивача. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною, оскільки позивач не зазначив в чому саме виявились порушення допущені ОСОБА_6, відсутній причинно-наслідковий звязок між діями ОСОБА_6 та завданою моральною шкодою позивачеві.

Представник КП «Біленьке», адвокат ОСОБА_3, подав відзив на позов від 14.02.2018 р.

КП «Біленьке» також заперечує проти вимог позивача з огляду на наступне.

Відповідно до наказу директора КП «Біленьке» № 2-15/4 від 15.05.2015 р., позивач перебувала у щорічній відпустці з 18.05.2015 р. по 18.06.2015 р., при цьому заява щодо надання матеріальної допомоги на оздоровлення позивачем не надавалась.

Наказом директора КП «Біленьке» № 4 від 10.06.2016 р. позивачу було надано щорічну основну відпустку з 10.06.2016 р. по 15.07.2016 р. Необхідність надання матеріальної допомоги позивачем не заявлено.

За період з 01.06.2017 р. по 03.07.2017 р. позивачу надано щорічну основну відпустку наказом директора КП «Біленьке» № 53 від 22.05.2017 р. Необхідність надання матеріальної допомоги позивачем не заявлено.

Фонд оплати праці КП «Біленьке» не передбачає у своєму складі заохочувальних та компенсаційних виплат з огляду на збитковість підприємства. Крім іншого, матеріальна допомога на оздоровлення з тих же підстав не виплачувалась іншим працівникам КП «Біленьке». Таким чином, враховуючи незабезпечення показників підприємства, достатніх для нарахування оплати праці та відпочинку, відсутність коштів на виплату працівникам КП «Біленьке» матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно є відсутніми можливість та підстави виплачувати її керівнику підприємства.

За вказаний позивачем період керівником КП «Біленьке» накази про надання матеріальної допомоги на оздоровлення не видавались, а відтак відсутні підстави для нарахування та виплати такої матеріальної допомоги.

Щодо вимоги про стягнення коштів, що складається з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1203,75 грн. КП «Біленьке» зазначає, що ним не порушувались трудові права позивача повязані із звільненням, а відтак КП «Біленьке» не може нести відповідальність за порушення правовідносин в яких воно не приймає безпосередньої участі, з огляду на те, що не виступає роботодавцем по відношенню до позивача.

19.03.2018 р. представником позивача ОСОБА_8 подано відповідь на відзив за змістом якого представник позивача не погоджується із доводами відзивів на позов представників відповідачів з тих же мотивів, що зазначені у самому позові (т. 1 а.с. 159-174).

У подальшому представник відповідача ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_4 подали заперечення від 30.03.2018 р., де виразили свою незгоду з відповіддю на відзив позивача (т. 2 а.с. 5-6, т. 2 а.с. 26-28), а представника позивача ОСОБА_8 подала до суду пояснення від 10.04.2018 р., де виразила незгоду із відповідями на відзив представників відповідачів (т. 2 а.с. 65-68).

У судове засідання зявилась позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, які позов підтримали, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові та відповіді на відзив.

У судові засідання 23.02.2018 р., 27.03.2018 р., 11.04.2018 р., 16.04.2018 р., 07.05.2018 р. зявилась представник позивача, адвокат ОСОБА_8, яка позов підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові, у подальшому участі у розгляді справи не брала.

У судове засідання зявився представник сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судове засідання зявився представник Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, адвокат ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Також зазначив, що на час звільнення ОСОБА_1 плани і напрямки діяльності підприємства у КП «Біленьке» розроблені не були.

У судове засідання зявився представник Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши позивача та його представників, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як видно з запису у трудовій книжці ОСОБА_1, з 16.11.2010 р. до 29.12.2017 р. вона була директором КП «Біленьке».

16.11.2014 р. між Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області та ОСОБА_1 як керівником КП «Біленьке» укладено контракт на строк з 16.11.2014 р. до 16.11.2019 р. (надалі Контракт).

Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

За змістом рішення 18-ї позачергової сесії восьмого скликання Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 10 від 06.12.2017 р., рада вирішила припинити термін дії Контракту від 16.11.2014 р. та звільнити із займаної посади ОСОБА_1 06.12.2017 р. згідно п. 8. ст. 36 КЗпП України.

Рішенням 19-ї позачергової сесії восьмого скликання Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р., рада вирішила достроково розірвати Контракт, укладений 16.11.2014 р. між Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області та ОСОБА_1 з 29.12.2017 р.

Останнє рішення ради обґрунтоване тим, що директором КП «Біленьке» систематично не виконувався п. 2.2 Контракту, про що свідчать звернення громадян щодо несвоєчасної виплати заробітної плати, що є грубим порушенням трудового законодавства України та тягне за собою негативні наслідки, які виявляються у соціальній напрузі на території громади.

Цим же рішенням голові Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 доручено видати розпорядження про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Пунктом 4 рішенням 19-ї позачергової сесії восьмого скликання Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р. визнано таким, що втратило чинність рішення 18-ї позачергової сесії Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 10 від 06.12.2017 р. як таке, що не відповідає діючому законодавству України.

15.12.2017 р. сільським головою ОСОБА_6 видано розпорядження № 379-к, яким 29.12.2017 р. ОСОБА_1 звільнено з посади директора КП «Біленьке» на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. Підставою для видання даного розпорядження слугувало рішення серії № 02 від 15.12.2017 р.

Системний аналіз наявних у справі доказів вказує на те, що директор КП «Біленьке» ОСОБА_1 була звільнена у звязку з систематичним невиконанням п. 2.2 Контракту, про що свідчать звернення громадян щодо несвоєчасної виплати заробітної плати, що є грубим порушенням трудового законодавства України та тягне за собою негативні наслідки, які виявляються у соціальній напрузі на території громади.

Інших підстав для звільнення у рішенні ради не зазначено, тому доводи відзивів щодо порушення позивачем п.п. а, б, в п. 5.3 Контракту не знайшло свого доказового підтвердження під час розгляду справи. Саме лише посилання у рішенні Біленьківської ради Запорізького району Запорізької області на п.п. а, б, в п. 5.3 Контракту жодним чином не вказує на порушення директором КП «Біленьке» вказаних умов.

За змістом п. 2.2 Контракту директор зобовязується забезпечити виконання виробничих показників і отримання прибутку відповідно до планів і напрямів діяльності підприємства та цим Контрактом.

Матеріали справи не містять жодних планів і напрямів діяльності, виконання яких мала забезпечити позивач, а за твердженням представника Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області їх не існує взагалі, оскільки вони так і не були розроблені.

Відповідно до п. 5.3 Контракту директор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціатив Біленьківської сільської ради до закінчення терміну його дії у разі:

а) систематичне невиконання директором законодавства чи обовязків передбачених контрактом,

б) одноразового грубого порушення директором законодавства чи обовязків передбачених Контрактом, що мало для підприємства значні негативні наслідки (завдані збитки, тощо),

в) неефективного використання та збереження комунального майна та коштів.

Оскаржуване рішення не містить прямих вказівок на те, що позивачем були порушені усі чи один з вказаних умов Контракту, тобто рішення в частині визначення юридичної підстави звільнення є неконкретним.

Вказані обставини дозволяють суду робити висновок про те, що позивач звільнена у звязку з незабезпеченням неіснуючих виробничих показників за відсутності жодних планів і напрямків діяльності підприємства, без прямих посилань на конкретні підстави для звільнення, які містяться у контракті, тобто безпідставно.

Доводи відзивів на позов щодо наявності інших підстав для звільнення позивача (тривале не звітування, несвоєчасна виплата заробітної плати, наявність постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення стягнення тощо) суд до уваги не приймає, рішення про звільнення позивача такими обставинами не мотивувалось, а намагання представників відповідачів визначити як підстави для звільнення інші підстави ніж ті, які зазначені безпосередньо в оскаржуваних рішеннях, є лише маніпулюванням підставами звільнення та спробою легітимізувати незаконне звільнення.

Наразі жодним з відповідачів не доведено, що КП «Біленьке» взагалі є збитковим, оскільки належних та допустимих доказів даної обставини матеріали справи не містять.

За таких обставин суд погоджується із доводами позивача та його представників щодо незаконності рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р. та необхідністю його скасування.

Оскільки розпорядження сільського голови Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 379-к прийняте на виконання незаконного рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р. і мало на меті остаточно формалізувати звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Біленьке», воно також підлягає скасуванню як незаконне.

Як видно з рішення 18-ї позачергової сесії восьмого скликання Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 10 від 06.12.2017 р., рада вирішила припинити термін дії Контракту від 16.11.2014 р. та звільнити із займаної посади ОСОБА_1 06.12.2017 р. згідно п. 8. ст. 36 КЗпП України.

Разом з тим, пунктом 4 рішенням 19-ї позачергової сесії восьмого скликання Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р., визнано таким, що втратило чинність рішення 18-ї позачергової сесії Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 10 від 06.12.2017 р. як таке, що не відповідає діючому законодавству України.

Рішення 18-ї позачергової сесії восьмого скликання Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 10 від 06.12.2017 р. не слугувало підставою для звільнення ОСОБА_1, тобто фактично для позивача не настало ніяких несприятливих наслідків у звязку з його прийняттям. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 10 від 06.12.2017 р. слід відмовити. При цьому суд констатує, що задоволення даної вимоги не буде мати жодного юридичного значення, не буде спрямоване на відновлення трудових прав позивача, не є ефективним.

У відповідності до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки ОСОБА_1 була звільнена з посади директора КП «Біленьке» без законної підстави, вона підлягає поновленню на роботі.

У своєму позові ОСОБА_1 самостійно визначила період нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу пять робочих днів.

Не виходячи за межі позовних вимог, враховуючи, що у позові ОСОБА_1 не просила стягнути середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу, перевіривши розрахунок позивача, суд приходить про необхідність стягнення з КП «Біленьке» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за пять робочих днів 1203,75 грн. (з дня звільнення до 09.01.2018 р.).

За змістом довідки КП «Біленьке» № 343 від 22.12.2017 р. розмір заробітної плати ОСОБА_1 за жовтень 2017 року склав 5388,80 грн., а за листопад 2017 року 5203,38 грн.

Розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, наведений у позові, є частково обґрунтованим. Так, у розрахунку за жовтень 2017 року вказано 22 робочих дні, у той час, коли насправді їх 21. Водночас, розрахована позивачем сума у розмірі 1203,75 грн. є арифметично меншої вірної суми 1231,65 грн., а тому підлягає стягненню у повному обсязі.

При цьому суд констатує, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу, не охоплений даний судовим рішенням.

Щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, суд приходить до наступних висновків.

За змістом п. 3.3 Контракту директору надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 24 календарних дні. При наданні відпустки йому надається матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі одного посадового окладу.

Умови договору не ставлять здійснення виплати матеріальної допомоги у залежність від волевиявлення позивача. ОСОБА_1 кожен раз при виході у відпустку мала право і повинна була отримувати її. У будь-якому разі усі належні їй суми мали бути виплачені при звільненні.

Оскільки за період роботи при виході у відпустку ОСОБА_1 не отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, дані суми не виплачені під час її звільнення, матеріальна допомога підлягає стягненню з КП «Біленьке», виходячи із розміру посадового окладу на час виходу позивача у відпустку, а саме: 2070,60 грн. + 3480,00 грн. + 6736,00 грн. = 12286,60 грн. (суми розраховані без урахування податків і зборів).

Посилання представника КП «Біленьке» щодо невиплати цих сум з огляду на те, що фонд оплати праці КП «Біленьке» не передбачає заохочувальних та компенсаційних виплат з огляду на збитковість підприємства є необґрунтованими та на увагу не заслуговують. Інших обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що позивач не мала права отримувати матеріальну допомогу на оздоровлення відзив на позов не містить.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Статтю 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно диспозиції ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, звільнення позивача відбулось на підставі рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р. та за ініціативи сільської ради.

Оскаржуване позивачем розпорядження сільського голови хоча й винесене на виконання вищевказаного рішення сільської ради, проте сільський голова не був ініціатором звільнення, не визначав незаконні підстави для звільнення, а лише відповідно до приписів законодавства формалізував звільнення ОСОБА_1 своїм розпорядженням на виконання рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р.

Підлягає урахуванню й те, що Контракт із позивачем укладав не сільський голова як самостійний субєкт місцевого самоврядування, а Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області в особі голови, який діяв на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування».

Обґрунтованих доводів, які б вказували на необхідність стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди саме з сільського голови, позов не містить, безпосередньої вини сільського голови ОСОБА_6 у незаконному звільненні позивача суд не вбачає, тож відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

У відповідності до вимог п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за виключенням вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, судові витрати в частині судового збору у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач при зверненні до суду взагалі не вказував на можливі судові витрати на професійну правничу допомогу, не наводив орієнтовного розрахунку таких витрат, заявлені позивачем до стягнення вже під час судового розгляду витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. з цих підстав не підлягають стягненню з відповідачів.

Як видно з п. 4.1 Угоди про надання правової допомоги від 05.01.2018 р., гонорар за надану правову допомогу складає 10000,00 грн. за ведення справи у Запорізькому районному суді Запорізької області.

У позові ОСОБА_1 вказала, що не може попередньо визначити розміру судових витрат. Разом з тим, позов датований 09.01.2018 р., а надійшов до суду 10.01.2018 р. Розрахунок витрат, що відображений у клопотанні ОСОБА_1 від 10.04.2018 р., містить у тому числі й витрати на складання позовної заяви.

Отже на час подання позову позивач міг і повинен був вказати орієнтовний розрахунок судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, принаймні послатись на їх склад.

За таких обставин, враховуючи свідоме маніпулювання позивача та його представника із судовими витратами щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, їх попереднє невключення до розрахунку судових витрат, у їх стягненні з відповідачів необхідно відмовити.

До сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 було заявлено дві позовні вимоги, одна з яких підлягає задоволенню, а інша ні.

Витрати на професійну правничу допомогу сільського голови ОСОБА_6 підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, наданий адвокатом ОСОБА_5 на суму 9600,00 грн., є частково обґрунтованим. Частина включених до розрахунку сум спрямована виключно за штучне завищення судових витрат: підготовка клопотання про забезпечення судових витрат, яке було судом залишено без задоволення, підготовка розрахунку суми судових витрат, клопотання про перенесення судового засідання, усна консультація.

За змістом ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Врахувавши вищенаведені обставини, а також безпідставність заявленої до сільського голови ОСОБА_6 вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, з ОСОБА_1 на користь сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 підлягають стягненню документально понесені та обґрунтовано нараховані судові витрати на професійну правничу допомогу, але лише у розмірі 2000,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (70441, Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке 1, вул. Перспективна, буд. 9, РНОКПП НОМЕР_1) до сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 (70441, Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Центральна, буд. 20), Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70441, Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Центральна, буд. 20, код у ), Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70441, Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Центральна, буд. 20, код у ) про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення неотриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області № 379-к від 15.12.2017 р. «Про звільнення з посади директора Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_1».

Визнати незаконним та скасувати рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 15.12.2017 р. «Про розірвання контракту та звільнення директора Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Стягнути з Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1203 грн. 75 коп. (одна тисяча двісті три грн. 75 коп.).

Стягнути з Комунального підприємства «Біленьке» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 неотриману матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 12286 грн. 60 коп.(дванадцять тисяч двісті вісімдесят шість грн. 60 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Компенсувати судові витрати щодо судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь сільського голови Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі грн. 00 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах середнього заробітку за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 02.07.2018 р.

Суддя Д.І. Сакоян