Справа № 370/1870/16-ц Головуючий у І інстанції Мазка Н.Б.
Провадження № 22-ц/780/1619/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 26.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 370/1870/16-ц Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

секретар судового засідання Шуляк Д.О.,

позивач: ОСОБА_4,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк»,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області, у складі судді Мазка Н.Б., від 20 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" (далі - ПАТ "Старокиївський банк"), в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 8, 2541га за ПАТ «Старокиївський банк», що розташована за адресою Київська область Макарівський район Яблунівська сільська рада.

Провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 17 серпня 2016 року.

Одночасно позивач подала заяву про забезпечення позову.

Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 1343 від 28 липня 2016 року відповідач намагався реалізувати спірне майно шляхом проведення електронних торгів (аукціону) з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «Старокиївський банк», про що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковано офіційне оголошення в мережі Інтернет.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову було задоволено. Вжито заходи по забезпеченню позову шляхом заборони ТБ «Українська універсальна спеціалізована біржа» та будь-яким іншим торговельним посередникам, біржам, проведення відкритих торгів (аукціону) щодо продажу земельної ділянки у Макарівському районі Київської області на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області, площею 8,2541 га до вирішення справи по суті та шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Старокиївський банк», його посадовим особам або іншим уповноваженим особам від його імені підписувати за наслідками проведеного аукціону договір купівлі продажу майна та акту про передання права власності на майно щодо земельної ділянки у Макарівському районі Київської області на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області, площею 8,2541 га (кадастровий номер :03:001:0001).

27 вересня 2016 року ПАТ " Старокиївський банк" звернулося до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на неправильне застосування судом при постановленні ухвали норм діючого законодавства, зокрема на те що вжиті згідно ухвали суду від 17 серпня 2016 року були застосовані щодо майна неплатоспроможного банку, як наслідок на підставі вимог п. 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, що суперечить частині 4 статті 152 ЦПК України.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 20 листопада 2017 року заяву ПАТ "Старокиївський банк" задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року.

Позивач з ухвалою не погодилася і подала апеляційну скаргу. Просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Посилалася при цьому на те, що судом першої інстанції, питання розглянуто за її відсутності та без повідомлення її належним чином про дату, час і місце засідання суду, а висновки суду обставинам справи не відповідають.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи вказане судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 50 від 17 червня 2014 року і розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Старокиївський банк", призначено Уповноважену особу на дану процедуру, якій делеговано права ліквідатора.

Крім того, суд послався на п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку втрачають чинність. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Колегія суддів вважає, що вказані висновки суду, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

11 вересня 2014 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк", на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 92 від 18 вересня 2014 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Старокиївський банк" та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким з 18 вересня 2014 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Старокиївський банк".

Крім того, спірна земельна ділянка належить на праві власності ПАТ "Старокиївський банк", і в силу вимог ч. 2 ст. 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", була включена до ліквідаційної маси, а отже підлягає реалізації в межах ліквідаційної процедури з метою задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України 2004 року, не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Враховуючи, що саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через Уповноважену особу здійснює дії щодо реалізації активів неплатоспроможного банку, в тому числі і спірного нерухомого майна, доводи апеляційної скарги в цій частині являються не обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За наведеного, оскільки, судом першої інстанції, питання розглянуто за відсутності та без належного повідомлення апелянта про дату, час і місце засідання суду, на що вона послалася в апеляційній скарзі, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» та скасування заходів забезпечення позову вжитих згідно ухвали Макарівського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року.

Тому, керуючись ч. 6 ст. 259, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 3) ч. 3 ст. 376, ст. ст. 268, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 20 листопада 2017 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Вжиті згідно ухвали Макарівського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року в справі №370/1870/16-ц заходи забезпечення позову скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: