Справа №336/687/17
пр. № 6/336/19/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Падалка А.Р., за участі сторін: заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ТОВ «Баядера Логістик» ОСОБА_2, представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, представника заінтересованої особи ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, який має невиконані зобовязання, без вилучення паспортного документа,
Заявник звернувся повторно до суду з поданням, відповідно до 18 Закону України «Про виконавче провадження», в якому зазначено, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження АСВІІ № 54233935 з примусового виконання:
- виконавчого листа №334/2180/13-ц від 20.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2013 року до повноліття дитини;
26.07.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ЄДРВП № 51816615, які направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 1178/11 від 26.07.2016 року, а також 06.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49770851 про стягнення аліментів з ОСОБА_3
Згідно з відповіддю ДПІ та УПФУ від 29.07.2016 року боржник на податковому обліку не перебуває, не перебуває у трудових відносинах, пенсію не отримує, рахунків за боржником не зареєстровано.
02.08.2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження на усе майно боржника в межах боргу накладено арешт.
04.10.2016 року згідно з відповіддю на запит з бази даних АІС «Автомобіль» за боржником не обліковується транспортних засобів.
15.11.2016 року з метою перевірки майнового стану та розшуку майна боржника, державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою боржника, а саме: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 22/37, про що складено акт державного виконавця, за яким встановлено, що боржник за вказаною адресою відсутній, на неодноразові виклики у двері мешканцями квартири не було відредаговано. Державним виконавцем залишено виклик до відділу на 29.11.2016 року в дверях квартири, про що свідчить копія фото з місця проведення виконавчих дій.
Відповідно до відповіді Сектору адресно-довідкової роботи від 27.12.2016 року боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2014 року.
Згідно з відповіддю ДПІ та УПФУ від 29.07.2016 року боржник на податковому обліку не перебуває, не перебуває у трудових відносинах, пенсію не отримує, рахунків за боржником не зареєстровано.
20.01.2017 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було направлено подання про оголошення у розшук боржника ОСОБА_3
За змістом подання державним виконавцем повторно направлено запити до ДПФ та УПФУ від 31.01.2017 року та згідно з відповідями боржник на податковому обліку не перебуває, не перебуває у трудових відносинах, пенсію не отримує, рахунків за боржником не зареєстровано.
21.02.2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у задоволенні подання державного виконавця про оголошення у розшук боржника відмовлено.
27.02.2017 року державним виконавцем у присутності представника стягувача та за участю двох понятих було здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 22/37, з метою перевірки майнового стану, але двері квартири не відчинили, у квартирі перебувала мати боржника, яка підтвердила, що боржник мешкає за даною адресою, але на вимогу державного виконавця відчинити двері з метою перевірки майнового стану боржника та огляду житлового приміщення відмовилась, державним виконавцем на дверях квартири залишено виклик боржнику з'явитися до відділу на 07.03.2017 рік, про що державним виконавцем складено акт державного виконавця та зроблено фотокопії, які наявні в матеріалах виконавчого провадження.
10.03.2017 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 22/37, з метою перевірки майнового стану, але також мати боржника відмовилась відчинити двері квартири на вимогу державного виконавця, про що за участю двох понятих та представника стягувана складено акт державного виконавця.
14.03.2017 року державним виконавцем було направлено до суду подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3
20.03.2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника.
05.04.2017 року державним виконавцем було направлено до суду подання про примусовий привід боржника ОСОБА_3 до відділу.
24.04.2017 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 22/37, з метою перевірки майнового стану, проте, боржник відмовився відчинити двері квартири. Державний виконавець залишив виклик до ДВС на 25.04.2017 р., про що складено акт за участю двох понятих та представника стягувана складено акт державного виконавця.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.05.2017 року (справа № 336/2228/16-ц) задоволено подання державного виконавця про примусовий привід боржника до відділу. 09.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для проведення виконавчих дій.
Крім того, як пояснює заявник, 26.06.2017 року лейтенантом поліції дільничим офіцером ОСОБА_8 було примусово приведено до відділу боржника для надання пояснень за фактом не виконання рішення, про що державним виконавцем складено акт державного виконавця, боржник надати письмові пояснення відмовився, надав усні пояснення які були зафіксовані в акті державного виконавця. Боржнику роз'яснено в акті про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання рішень суду за зведеним виконавчим провадженням. Надано реквізити рахунку з обліку депозитних сум на які необхідно перераховувати кошти.
Так, за змістом подання боржник зобов'язався сплачувати по 27 число кожного місяця з 27.07.2017 року. Станом на теперішній час, а саме 04.10.2017 року перевіркою рахунку з обліку депозитних сум Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області встановлено, що боржник жодних сум не сплачено. Вказаний факт, на думку державного виконавця, свідчить про його злісне ухилення від виконання рішення суду.
Головним державним виконавцем Коцинян М.О. 31.08.2017 року направлено на адресу боржника вимогу державного виконавця надати доступ до житлового приміщення за адресою місця проживання боржника м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 22/37, для перевірки майнового стану боржника на 15.09.2017 рік о 09:00 годині.
Головним державним виконавцем Коцинян М.О. 15.09.2017 року о 09:00 годині повторно (вчетверте) здійснено вихід за адресою боржника: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 22/37, з метою перевірки майнового стану боржника та за участю двох понятих складено акт державного виконавця, за яким в наданні доступу боржником ОСОБА_3 було відмовлено. Поставити свій підпис в акті державного виконавця боржник відмовився.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2017 року (справа № 336/2228/16-ц) задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла ОСОБА_3.
18.10.2017 року направлено сторонам виконавчого провадження повідомлення про проведення виконавчих дій на 23.10.2017 рік о 09:00 год.
23.10.2017 року головним державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за участю понятих та за участю старшого сержанта поліції ОСОБА_9, складено акт державного виконавця про відсутність у боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення.
Отже, як зазначає заявник, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» для обмеження її у праві виїзду за межі України та, в подальшому, для дане обмеження буде спонукати боржника виконати рішення задля зняття заборони виїзду за межі України та забезпечить реальне виконання виконавчих листів за ЗВП № 54233935.
Заявник наголошує, що вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду позитивного результату не дали, а можливість ОСОБА_3 виїхати за межі України може утруднити, або унеможливити виконання рішення суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2017 року залишено без задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3
Наразі, як зазначає заявник, усі недоліки усунуті, наявні реальні факти ухилення боржника від виконання рішень покладених судом, надано документальні підтвердження того, що боржнику відомо про наявність відкритого зведеного виконавчого провадження, але від покладених на нього зобов'язань боржник ухиляється.
Враховуючи викладене, головний державний виконавець Коцинян М.О. просить задовольнити подання, тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, б. 22, кв. 37, до виконання зобов'язань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням №54233935.
В судовому засіданні головний державний виконавець Коцинян М.О. подання підтримав, пояснив, що майна та доходів, на які можливо звернути стягнення в рахунок сплати заборгованості в межах зведеного виконавчого провадження, у боржника ОСОБА_3, не виявлено. Обставини, викладені в поданні, підтримав. Зауважив, що відомості про ОСОБА_3, як боржника у виконавчому провадженні, на виконання ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» та чинного сімейного законодавства внесено до Єдиного реєстру боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобовязання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Представники заінтересованих осіб ТОВ «Баядера Логістик» та ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засідання подання підтримали з тієї підстави, що ОСОБА_3 має низку невиконаних зобовязань за рішеннями суду, уникає сплати заборгованості, жодна з виконавчих дій, вжитих державним виконавцем, в межах виконавчого провадження, до позитивних результатів не призвела.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 проти задоволення подання заперечував в повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях, а саме стверджує, що ОСОБА_3 не був обізнаний про наявність невиконаних зобовязань за рішеннями суду, та про наявність виконавчого провадження у Шевченківському ВДВС. Крім того, зауважує, що обмеження у праві виїзду за межі України є порушенням конституційного права ОСОБА_3, як громадянина України, на вільне пересування. Тимчасова неможливість ОСОБА_3 здійснити реальне погашення заборгованості за виконавчими листами повязана не із небажанням чи прямою відмовою від виконання судових рішень, а зі скрутним матеріальним становищем, тобто відсутністю постійного заробітку та місця працевлаштування, із відсутністю майна, реалізація якого дозволила б відшкодувати заборгованість. Працевлаштування, зокрема, ускладнює негативна характеристика ТОВ «Баядера Логістик». Наголошує, що триває перегляд в заочному порядку рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі № 336/2228/16-ц від 04.07.2016 року. Стосовно відкриття виконавчого провадження, стягувачем у якому є ПАТ КБ «Приватбанк», не був обізнаний. Стосовно аліментів, які він має сплачувати, ОСОБА_3 вживає заходи в позасудовому порядку для урегулювання сплати щомісячних платежів ОСОБА_6 Стверджує, що ОСОБА_6 претензій до нього не має.
Заінтересована особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, що за змістом ч.4 ст. 441 ЦПК України не перешкоджає розгляду подання.
Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню у звязку із таким.
Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця врегульовано ч.1, ч.3 ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 ЗУ Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.
Згідно з п. 19 ч.2 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Інші підстави звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України під час примусового виконання рішення суду законом не передбачені.
Судом встановлено на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження АСВІІ № 54233935 з примусового виконання:
- виконавчого листа №334/2180/13-ц від 20.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2013 року до повноліття дитини;
- постанови №051330 від 27.10.2016 року, стягувач Управління патрульної поліції ДПП м.Запоріжжя про стягнення 986,00 грн.
Встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2017 року подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2017 року (цивільна справа № 336/2228/16-ц, пр. 6/336/237/2017) задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла ОСОБА_3.
18.10.2017 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про проведення виконавчих дій на 23.10.2017 рік о 09:00 год. 23.10.2017 року головним державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за участю понятих та за участю старшого сержанта поліції ОСОБА_9, складено акт державного виконавця про відсутність у боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення. Зазначені обставини підтверджені в сукупності доказами, наявними в матеріалах справи.
Однак, відмовляючи у поданні, суд виходить з того, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а в разі ухилення від їх виконання.
Відповідно до Узагальнення ВСУ судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 11.10.2016 року, ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.
Судом встановлено, що у поданні відсутні відомості про обізнаність боржника на час звернення до суду із наявністю виконавчого провадження. Також відсутні дані щодо розяснення боржнику його обовязків; докази на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань; інформація щодо встановлення боржнику строків добровільного виконання зобовязань за рішенням суду або іншого органу.
Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Виконання всіх передбачених чинним законодавством виконавчих дій з боку державного виконавця не переконує суд, в цьому випадку, в наявності умисного та злісного ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобовязань за рішеннями суду.
Крім того, як пояснив державний виконавець в судовому засіданні, відомості про ОСОБА_3, як боржника у виконавчому провадженні, на виконання ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» та змін до сімейного законодавства внесено до Єдиного реєстру боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобовязання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
За змістом ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Тому державний виконавець на виконання вищезазначеної норми права не позбавлений можливості вжити самостійних заходів для встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.
У звязку із викладеними в сукупності обставинами, суд дійшов висновку про те, що подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, ст. ст. 18, 71 Закону України Про виконавче провадження , суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання відмовити.
Копію ухвали суду видати сторонам у справі.
Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.
Суддя І.Б. Жупанова