Справа № 127/3804/18
Провадження № 2/127/640/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 29.06.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (3% на місяць) з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22846,07 грн., з яких 701,08 грн. заборгованість за кредитом, 17380,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200,00 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1064,10 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 22846,07 грн. за Кредитним договором № б/н від 29.06.2010 року та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб; на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено відповідне оголошення-повідомлення, оскільки згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 05.03.2018 року № 04-00-011-10181 та довідки УДМС України у Вінницькій області від 21.03.2018 року інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відсутня; крім того, відповідачу було надіслано копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб на адресу, зазначену у позові; однак, ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 10561 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитного договору № б/н від 29.06.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (3% на місяць) з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви Позичальника та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду».

Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов Договору, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22846,07 грн., з яких 701,08 грн. заборгованість за кредитом, 17380,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200,00 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1064,10 грн. - штраф (процентна складова).

Разом з тим, суд не у повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості по процентам та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 10561 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 36,00 % на рік, з 01.01.2013 року процентна ставка була зменшена до 30,00 % річних, з 01.09.2014 року зменшена до 34,80% річних, а з 01.04.2015 року збільшена до 43,20 % річних.

Однак, суду не надано доказів того, що позивачем узгоджувалася з відповідачем зміна процентної ставки - її збільшення до 43,20 % річних з 01.04.2015 року, а тому суд бере до уваги первинну процентну ставку - 36,00 % річних (3% на місяць). Щодо дотримання порядку зміни процентної ставки до 30,00 % річних у період з 01.01.2013 року до 31.08.2014 року та до 34,80% річних у період з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року, то слід зазначити, що зменшення процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку правомірно.

Крім того, суд звертає увагу, що поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги та вважає таким, що проведений вірно, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором за період до 01 квітня 2015 року. Так, станом на 31 березня 2015 року розмір заборгованості за процентами складав 442,17 грн.

За період з 01 квітня 2015 року (дата збільшення процентної ставки) до 31 грудня 2017 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги), суд виходить з наступного розрахунку заборгованості за процентами.

Процентна ставка складає 3 % на місяць, тобто 36 % на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,1%.

Таким чином, заборгованість за процентами за період з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2017 року є добутком: 701,08 грн. (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої впродовж вказаного періоду не змінювався) * 1005 днів (з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2017 року включно) * 0, 1% та дорівнює 704,59 грн.

У підсумку, заборгованість за процентами за весь період користування кредитом складає 1146,76 грн. (сума 442,17 грн. до 01 квітня 2015 року та 704,59 грн. після 01 квітня 2015 року), а не 17 380,89 грн.

Що стосується стягнення комісії, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії за вчинення дій (надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у розмірі 3200 грн. відсутні.

Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до умов Кредитного договору, у разі порушення строків платежів за будь-якими із грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, передбачений штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Враховуючи те, що розмір обґрунтованих позовних вимог становить 1847,84 грн. (701,08 грн. - заборгованість за кредитом + 1146,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом), то процентна складова штрафу (5% від суми позову) становить 92,39 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір у розмірі 193,82 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 11 %).

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 10561 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за Кредитним договором № б/н від 29.06.2010 року у розмірі 2 440,23 грн. (дві тисячі чотириста сорок гривень 23 коп.), з яких 701,08 грн. заборгованість за кредитом, 1146,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 92,39 грн. штраф (процентна складова).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір у розмірі 193,82 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ