Справа № 182/2176/18
Провадження № 2/0182/1984/2018
14.11.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.03.2018 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.
Вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року по 12.12.2013 року. Відповідач є батьком її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2013 року з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи 07.10.2013 року, і до повнолітня дитини.

Відповідач сплачував аліменти за рішенням суду від 29.11.2013 року несистематично, обмежуючись виплатами на свій розсуд, станом на 08.02.2018 року заборгованість по аліментам становила 24264,24 грн. Заборгованість по аліментам погасив остаточно 14.03.2018 року, станом на 31.03.2018 року заборгованість по аліментам відсутня.

Зазначає, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся та ухиляється на даний час від належного виконання рішення суду від 29.11.2013 року та систематичного надання матеріальної допомоги на утримання дитини, посилаючись на відсутність офіційного заробітку.

Однак їй відомо, що відповідач неофіційно працює водієм у м. Києві та Київській області, має неофіційний дохід до 16000 грн. щомісячно, у звязку з чим має можливість надавати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з викладеного, просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 29.11.2013 року з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) на тверду грошову суму у розмірі 3500,00 грн. щомісяця, на її користь, на утримання малолітнього сина, допустивши негайне виконання рішення суду в межах щомісячної виплати аліментів від дня предявлення позовної заяви. Витрати по справі просила покласти на відповідача.

Ухвалою про відкриття провадження від 04.05.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.

Позивач у судове засідання не з'явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с. 28).

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення 26 жовтня 2018 року особисто ОСОБА_2 (а.с. 33).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року по 12.12.2013 року. Відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 11-12).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2013 року з ОСОБА_2, на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи 07.10.2013 року, і до повнолітня дитини. (а.с. 7)

В обґрунтування позову про зміну розміру стягуваних аліментів позивач посилалася на те, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся та ухиляється на даний час сплачувати аліменти систематично, обмежуючись виплатами на свій розсуд та посилаючись на відсутність офіційного заробітку.

Згідно розрахунків заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 2/0182/3899/2013, наданих Нікопольським міськрайонний відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, станом на 08.02.2018 року загальна заборгованість по аліментам за відповідачем складала 24264,24 грн., заборгованість станом на 31.03.2018 року відсутня . Переплата станом на 01.04.2018 року складає 1346,76 грн. (а.с. 16-18).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тобто такий обов'язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин.

Так, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та інші випадки, передбачені СК України.

Згідно із п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Верховним Судом України у цивільній справі №6-143цс13 висловлено таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

В даному випадку, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся та ухиляється на даний час сплачувати аліменти систематично, щомісячно, має неофіційний мінливий заробіток, із чим суд погоджується та визнає це обставиною, що має істотне значення для справи.

При цьому, суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не надав доказів наявності у нього на утриманні інших осіб, або свого матеріального стану на час надходження позову до суду та розгляду справи судом.

Доказів того, що відповідач не спроможний надавати таку допомогу на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 суду не представлено.

З урахуванням викладеного та враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зміни розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_2 є обґрунтованими, тому необхідно змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 29.11.2013 року з 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 3500 грн. щомісячно, на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, , що відповідає положенням ст. 192 СК України.

В той же час позивачем зазначено про початок стягнення аліментів з відповідача у зміненому розмірі з дня предявлення позовної заяви до суду, але в звязку з тим, що за змістом ст.191 СК України від дня пред'явлення позову присуджуються аліменти на дитину, а позовні вимоги у даній справі стосуються не стягнення аліментів, а зміни способу їх стягнення, суд вважає за необхідне зазначити, що стягнення аліментів у зміненому розмірі починається з дня набрання рішенням суду законної сили, у зв'язку із чим вимоги позивача про стягнення аліментів у новому розмірі з дня предявлення позовної заяви є такими, що задоволенню не підлягають.

Пленум Верховного Суду України в Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також розяснює, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини 20 листопада 1989 року, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 141, 182-184, 191, 192 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 29.11.2013 року по цивільній справі № 182/9145/13-ц.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що народився у м. Нікополі Дніпропетровської області (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Л. Українки, 54) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. 00 коп. (три тисячі пятсот грн. 00 коп..), на користь матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, провул. Горобиновий, 14), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.)

Раніше виданий виконавчий лист по справі № 182/9145/13-ц повернути до суду, що його видав.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4