Провадження номер 2/741/220/18
Єдиний унікальний номер 741/134/18
РІШЕННЯ

іменем України

22 лютого 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 територіальної громади в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подав до Носівського районного суду позовну заяву до ОСОБА_4 територіальної громади в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкову земельну частку (пай). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 лютого 2012 року померла його тітка ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Шевченка, розташованих на території ОСОБА_4 сільської ради. На момент смерті ОСОБА_2 позивач постійно проживав разом з тіткою в будинку по вул. Садова, 41, у с. Держанівка Носівського району, здійснював за нею догляд, адже вона в силу віку та стану здоровя потребувала постійного стороннього догляду, проводив поховання тітки після її смерті, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач є спадкоємцем померлої другої черги за правом представлення, адже його батько ОСОБА_6 був рідним братом ОСОБА_5 та помер 04.05.1966 року, тобто раніше за неї. З метою оформлення спадкових прав позивач звернувся до нотаріальної контори. Однак нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також відсутні документи на підтвердження родинних відносин між позивачем та ОСОБА_5 та оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Свідоцтво про народження батька позивача ОСОБА_6 та свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_5 не збереглися, а тому неможливо документально підтвердити факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Саме тому позивач просив судовим рішенням установити факт родинних відносин між ОСОБА_5 та позивачем, установити факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час смерті останнього, визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 територіальної громади в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився. Сільський голова направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд робить висновок, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання позову відповідачем та постановляє рішення у підготовчому провадженні.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона є сусідкою ОСОБА_2 Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_5, яка є нині покійною, була рідною тіткою ОСОБА_2 по лінії батька, близько десяти років перед своєю смертю вона жила в будинку ОСОБА_2 в с. Держанівка Носівського району по вул. Садова, 41, він доглядав за нею, здійснив поховання трьох її синів, які зловживали спиртним та не турбувалися про стару та хвору матір, також проводив поховання та всі необхідні релігійні обряди, коли померла ОСОБА_5

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_8 дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_7

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221736, зареєстрованого 20 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 282, належало право на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка на території ОСОБА_4 сільської ради, вартість земельної ділянки згідно із сертифікатом становить 116629,49 грн., що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 31-25-0.32-726/112-17 від 15 листопада 2017 року (а. с. 11).

02 лютого 2012 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 24). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_5 не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної ДНК № 183/01-16 від 16 лютого 2018 року (а. с. 22) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 23).

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 була сестрою ОСОБА_6, який помер раніше від неї, а саме: 04 травня 1966 року (а. с. 7). ОСОБА_2 є сином ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8). Отже, ОСОБА_5 є рідною тіткою ОСОБА_2 по лінії батька. Факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підтверджується сукупністю письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, та показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, допитаних у судовому засіданні. Отже, ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 постійно на час смерті ОСОБА_5 проживав разом з нею у будинку по вул. Садова, 41, у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області, доглядав за останньою, адже ОСОБА_5 у силу віку та хвороби потребувала постійного стороннього догляду. Факт того, що позивач постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто станом на 02.02.2012, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитаних у судовому засіданні.

Отже, ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до державного нотаріуса Носівської районної ДНК з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що він не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, а також у звязку з відсутністю відповідних документів, які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та документів, які б підтверджували його родинні відносини з покійною ОСОБА_5 Окрім того, ОСОБА_2 не надано оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2676/02-31 від 04.12.2017 (а. с. 13).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення фактів родинних відносин та постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для позивача юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати свої спадкові права після смерті рідної тітки. Установити вищевказані факти іншим способом неможливо, тому позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) загублений, що підтверджується копією повідомлення, опублікованого в районній газеті «Носівські вісті» (а. с. 12).

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Згідно з ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт, що ОСОБА_5, яка померла 02 лютого 2012 року, є рідною тіткою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла 02 лютого 2012 року, за адресою: вул. Садова, 41, с. Держанівка Носівського району Чернігівської області, на час відкриття спадщини, тобто станом на 02 лютого 2012 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 02 лютого 2012 року, право на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка на території ОСОБА_4 сільської ради, вартістю 116629, 49 грн., яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221736, зареєстрованого 20 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 282.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий