Справа № 359/6484/17 Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/2231/18 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 48 04.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

секретар судового засідання: Гуторка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2018 року у складі судді Муранової-Лесів І.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 09 жовтня 1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_3. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилися двоє дітей: ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини фактично припинилися у 2014 році. Спільне життя з відповідачем не склалося, між сторонами виникають постійні суперечки та сварки, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Тому, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_3., зареєстрований 09 жовтня 1993 року Ревнівською сільською радою за №15.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2018 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 фактичне місце проживання: АДРЕСА_1, зареєстрований 09 жовтня 1993 року у Ревненській сільській раді Бориспільського району Київської області, актовий запис за №15.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3. просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що між нею та позивачем не вирішено питання щодо її подальшого місця проживання. Вважає, що не вирішеним залишається питання щодо їх сина - ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2, який є зареєстрованим у її родичів.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк, у якому вказав, що з відповідачем спільного життя не має, діти знаходяться на його утриманні, відповідач кошти у сім`ю не приносить. Вважає, що відмова у позові буде примушуванням до шлюбу, що суперечитиме ст.24 СК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що сторони дійсно зареєстрували шлюб 09 жовтня 1993 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися двоє дітей. Сторони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, хоча проживають за однією адресою, спільного господарства не ведуть. Сторонам надавався строк на примирення, однак, позивач вважає, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Відповідачем не заперечується обставина, що сторони не змогли примиритися. Суд вказав, що зі змісту письмового відзиву вбачається, що відповідач фактично визнає, що подружжя втратило почуття любові та взаємоповаги. Суд вважав, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, вказав, що відсутність згоди щодо місця проживання малолітнього сина та місця проживання відповідача не можуть бути підставою для відмови у позові.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Встановлено, що 09 жовтня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим Ревненською сільською Радою Бориспільського району Київської області (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4., що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Ревненською сільською Радою Бориспільського району Київської області (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Ревненською сільською Радою Бориспільського району Київської області (а.с.5).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року провадження у справі відкрито (а.с.13).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року провадження у справі зупинено, призначено подружжю строк для примирення до 22 грудня 2017 року (а.с.17).

З урахуванням викладеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, і вірно застосував до спірних правовідносин положення ст.24 СК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3. про те, що між нею та позивачем не вирішено питання щодо її подальшого місця проживання, відхиляються колегією суддів, оскільки предметом даного спору є розірвання шлюбу, а не визначення місця проживання відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3. про те, що не вирішеним залишається питання щодо їх сина - ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2, який є зареєстрованим у її родичів, також відхиляються колегією суддів, оскільки відповідачем не вказано, яке саме питання стосовно дитини має вирішуватись, крім того питання виховання, утримання, проживання та інші питання пов'язанні з неповнолітнім сином подружжя, можуть вирішуватись подружжям спільно за домовленостями або в органах опіки та піклування, а також в судовому порядку з визначенням предмету спору щодо дитини.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «04» липня 2018 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіН.В. Ігнатченко
Ю.М. Кулішенко