Провадження № 22ц/782/119/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - територіальна громада м. Луганська в особі Управління комунальним майном Луганської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2,

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 21 грудня 2017 року у складі судді Половинки В.О. в м. Сватове Луганської області,

за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Луганська в особі Управління комунальним майном Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади м. Луганська в особі Управління комунальним майном Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді грошових коштів, які знаходяться на вкладному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до договору про вклад «Ощадний» з пролонгацією та капіталізацією процентів, укладеному 18 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 09 жовтня 2015 року встановлено факт родинних відносин за ступенем спорідненості внучатий племінник - двоюрідний дід між позивачем та ОСОБА_3.

Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 07 липня 2016 року за позивачем, який змінив прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», визнано право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 на квартиру, розташовану в м. Луганську. Зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3

03 серпня 2006 року ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Інших родичів, окрім діда позивача ОСОБА_6, який є двоюрідним братом ОСОБА_3, двоюрідної племінниці ОСОБА_7 та позивача, спадкодавець не мав.

Окрім позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на грошові кошти, що знаходяться на вкладному рахунку № НОМЕР_2, відкритому на ім'я ОСОБА_3 публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» за договором про вклад «Ощадний» № НОМЕР_2.

В матеріалах справи відсутній відзив (заперечення) на позовну заяву.

У листопаді 2017 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням, в якому просила забезпечити докази та витребувати з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію щодо наявності і суми грошових коштів, які належали ОСОБА_3 і знаходились на вкладному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відкритому відповідно до договору про вклад «Ощадний» з пролонгацією та капіталізацією процентів, укладеному 18 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Центрального відділення Луганської ОД «Райффайзен Банк Аваль», а також на інших рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 грудня 2017 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення доказів у цивільній справі № 426/19269/17 відмовлено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, просить скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 21 грудня 2017 року в частині відмови в забезпеченні доказів та справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права, зокрема, що предметом доказування у даній справі є наявність грошових коштів на вкладних рахунках ОСОБА_3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», які входять до складу спадщини після померлого ОСОБА_3 Інформація про наявність грошових коштів на рахунках фізичних осіб не може бути повідомлена громадянину за його запитом або його представнику за адвокатським запитом. Відомості стосовно грошових коштів, які зберігаються на рахунках померлої особи ОСОБА_3 містять банківську таємницю і мають спеціальний порядок розкриття, передбачений ЦПК України. Водночас ця інформація потребує доказування в рамках цивільної справи і тому заява про розкриття банківської таємниці є заявою про забезпечення доказів у даній цивільній справі. Оскільки ОСОБА_3, якому належали зазначені кошті, помер, тому інформація стосовно грошових коштів, які належали ОСОБА_3, не містить банківської таємниці, і необхідна інформація може бути отримана за ухвалою суду про забезпечення доказів у справі. Факти, які підлягають доказування в рамках цивільної справи, що розглядається в порядку позовного провадження, не можуть бути предметом розгляду справ окремого провадження, і зокрема, справи про розкриття банками інформації, що містить банківську таємницю.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом повідомлення на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет у відповідності до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із апеляційної скарги вбачається, що позивачем ухвала суду оскаржується тільки в частині відмови у забезпечення доказів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення доказів суд першої інстанції виходив з того, що інформація стосовно грошових коштів належних ОСОБА_3 на рахунках в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є банківською таємницею, яка має спеціальний порядок зберігання, захисту, використання та розкриття. За своєю суттю вона є заявою про розкриття банківської таємниці, розгляд якої здійснюється на підставі положень глави 12 ЦПК України та Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України (в редакції яка діяла на час звернення із клопотанням) особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до пред'явлення нею позову.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України (в редакції яка діяла на час звернення із клопотанням) у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

В статті 137 ЦПК України (в редакції яка діяла на час звернення із клопотанням) зазначено, що у випадах, коли щодо отримання доказів у сторін та інших сіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подане до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із залученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що вимоги до заяви про забезпечення доказів та до клопотання про витребування доказів різні, порядок розгляду таких заяв та клопотань також різний.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Луганська в особі Управління комунальним майном Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні на 14 листопада 2017 року. В ухвалі роз'яснено сторонам, що клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання із дорученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 листопада 2017 року представником позивача, у відповідності до положень ст. 137 ЦПК України, до суду подано клопотання про витребування доказів у справі щодо наявності грошових коштів, які належали ОСОБА_8 і знаходилися на вкладному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відкритому відповідно до договору про вклад «Ощадний» або на інших рахунках відкритих на ім'я ОСОБА_8 (а.с. 31).

Дане клопотання підлягало розгляду за правилами статей 130, 168 ЦПК України (в редакції на час подання клопотання).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 14 листопада 2017 року клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без руху із підстав передбачених ст. ст. 133, 134 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали), положення яких регулюють порядок забезпечення доказів.

Отже, суд першої інстанції залишаючи клопотання про витребування доказів без руху з підстав передбачених ст.ст. 133,134 ЦПК України не звернув уваги на те, що позивач із заявою про забезпечення доказів не звертався. Норми ЦПК України ( в редакції на час постановлення ухвали) не передбачали залишення без руху клопотання про витребування доказів.

28 листопада 2017 року представником позивача на виконання ухвали суду подано клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» інформації щодо наявності і суми коштів, які належали ОСОБА_8.

Відповідно до статті 116 ЦПК України в редакції закону від 03.10.2017 року, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Із тексту позовної заяви ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, вбачається, що предметом позову є вимога про визнання права власності на кошти, що знаходяться на вкладному рахунку № НОМЕР_2, відкритому на ім'я ОСОБА_3 публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» за договором про вклад «Ощадний» № НОМЕР_2.

Предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Предметом доказування у даній справі є обставини наявності коштів на вкладних рахунках ОСОБА_3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», які входять до складу спадщини.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини та безпідставно послався на те, що інформація, яку просив витребувати позивач є банківською таємницею та підлягає розгляду у відповідності до глави 12 ЦПК України та Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Згідно ст. 287 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

В пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30.09.2011 року зазначено, у тому разі, коли буде встановлено, що заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи ґрунтується на спорі, зокрема про виконання цивільно-правового договору, який виник з інших зобов'язальних правовідносин тощо, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде встановлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що вимоги позивача про визнання права власності на кошти, що знаходяться на вкладному рахунку та які входять до складу спадщини ґрунтуються на спорі, який розглядається в порядку позовного провадження, а інформація, яку просив витребувати позивач у зв'язку із розглядом справи може бути розглянута у порядку забезпечення або витребування доказів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що заява про забезпечення доказів розглянута судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення доказів, оскільки це питання відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 21 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні клопотання про забезпечення доказів скасувати, справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді: Є.В. Коротенко

О.Ю. Карташов