Справа № 289/394/18
Номер провадження 2-о/289/45/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту того, що однокімнатна квартира під № 122 по вул. Шевченко, 107 у м. Житомирі, яка належала в рівних частках ОСОБА_4, яка померла 18.07.2009 у віці 76 років в м. Житомирі та її чоловіку ОСОБА_5, який помер 23.05.2010 у віці 68 років у м. Житомирі, як на час видачі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду 24.01.2000 за № 34559, та і на час укладення договору довічного утримання, який був посвідчений 23.05.2009 за реєстром № 3526 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_2, належала подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, а не на праві спільної сумісної власності.

Представник заявника зазначає, що вказаний вище договір довічного утримання укладено з порушеннями норм законодавства, тому він підлягає скасуванню судом як недійсний.

Встановлення зазначеного факту необхідно ОСОБА_6 для подальшого спадкування за законом як рідного сина спадкодавця ОСОБА_5.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно роз'яснень, викладених в п.п. 1, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 3 цієї постанови вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вирізняючими ознаками окремого провадження є несумісність із спором про право, відсутність сторін із протилежними інтересами, неможливість застосування низки правових норм та принципів, які притаманні позовному провадженню, а саме, щодо змагальності, диспозитивності, процесуальної рівності та інші.

За змістом наведених вище положень закону окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та змісту самої заяви, встановлення заявленого факту необхідно заявнику для визнання недійсним договору довічного утримання та прийняття спадщини після смерті батька.

Враховуючи зазначене, приходжу висновку, що в даному випадку виник спір про право на спадщину.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Разом з тим, відмова у відкритті окремого провадження не позбавляє заявника права, передбаченого ст. 4 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав на спадщину в позовному провадженні, з залученням до справи тих осіб, на права і обов'язки яких може вплинути майбутнє рішення.

Керуючись ч. 4 ст. 315, ст.ст. 260, 261 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)