Справа № 740/5100/17
Провадження № 2/740/548/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю одного з подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за її особистою приватною власністю квартиру АДРЕСА_1, які вона придбала згідно договору купівлі-продажу від 26 серпня 2016 року, укладеному між нею та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2011 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 серпня 2016 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був посвідчений договір купівлі-продажу. Згідно даного договору вона придбала квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 В даному договорі помилково внесені відомості про особу, яка фактично та юридично не є її чоловіком, а саме зазначено наступне: купівля цієї квартири ОСОБА_1 проводиться за згодою чоловіка ОСОБА_2.

Дійсно, вона була одружена з ОСОБА_2, але їхній шлюб був розірваний рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 04.07.2012 року. Після розірвання шлюбу у них залишилася у спільній власності частина житлового будинку в м.Ніжині по вул.Л.Курбаса, 27, але влітку 2016 року вони здійснили відчуження часток будинку. Вона в свою чергу придбала спірну квартиру, а відповідач - квартиру в с.Радгоспне.

26.08.2016 року при посвідченні договору дарування частини житлового будинку №27 по вул.Л. Курбаса в м.Ніжині були присутні вона та ОСОБА_2 Серед інших документів було і свідоцтво про укладення шлюбу, яке підтверджувало наявність спільної власності. Відразу ж після укладення даного договору, в цей же день, тим же нотаріусом було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири. Вважає, що нотаріусом помилково внесено відомості в договір, що купівля цієї квартири проводиться за згодою чоловіка ОСОБА_2.

На даний час вищезазначений запис в договорі купівлі-продажу квартири обмежує її право власності на квартиру і в подальшому без згоди ОСОБА_2 вона не зможе повною мірою розпоряджатися нею.

Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позову.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністі та про визнання позову, що є підставою для його задоволення відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення.

Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з*ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1997 року.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 6).

Як встановлено у рішенні суду, шлюбні відносини між сторонами припинені з 2009 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2016 ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» вказує на те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Аналогічні положення містить частина 6 ст. 57 Сімейного кодексу України, відповідно до якої суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

У відповідності з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи той факт, що на час укладення позивачем договору купівлі-продажу спірної квартири сторони фактично більше пяти років не перебували у шлюбних відносинах, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.392 ЦК України, ст.ст.57, 105 Сімейного Кодексу України, ст.ст.61,89, 206 ч.4, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.