Справа № 369/113/18 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1029/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко
Категорія 9 27.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого суддіБерезовенко Р.В.,
суддів:Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,
за участю секретаряТопольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_5, заінтересована особа - Державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Білець О.П., про встановлення факту резиденства,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 04 січня 2018 року заявник ОСОБА_5 звернулась із заявою про встановлення факту резидентства та просила встановити факт, що її син ОСОБА_7, був резидентом України. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті залишилася спадщина, яку вона бажає прийняти, однак незгодна зі ставкою держмита, оскільки її син був резидентом України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2018 року відмовлено ОСОБА_5 у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення факту резидентства.

На обґрунтування судового рішення зазначено, що суд відмовляє у відкритті провадження в разі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, тому на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України ОСОБА_5 відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, де просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права при її постановленні.

При цьому зазначає, що жодного спору щодо прийняття спадщини внаслідок смерті її сина не виникло. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. А встановити наявність спору про право можна тільки під час розгляду справи у порядку окремого провадження, чого місцевим судом не було здійснено.

Колегія суддів, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами, у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів заяви, ІНФОРМАЦІЯ_1 син заявника - ОСОБА_7, помер.

Після його смерті заявник звернулась до Державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Нотаріус для видачі спадщини повинна визначити факт того, чи був її син резидентом України, для чого вона звернулась до ДФС України, та отримала відповідь, що Податковий кодекс України не місить норми щодо необхідності одержання іноземцями від контролюючих органів документів, того що вона є резидентом України. Отже, статус померлого, як резидента України не був встановлений.

За змістом заявлених вимог, заявник просив встановити факт, що її син - ОСОБА_7, був резидентом України. Крім того, заявник вказує, що факт резиденства породить юридичні наслідки у вигляді набуття нею права на отримання спадщини за ставкою 0%.

У відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо необхідності відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.6 ст.234 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Положеннями ч.2, 4 ст.256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовує необхідність встановлення факту резидентства тим, що даний юридичний факт стосується її прав та обов'язків, остільки встановлення покійному статусу резидента впливає на розмір податку, що підлягає нею до сплати.

Відповідно до п.174.2.1, п.174.2, п.174.2.3 ст.174 ПК України за нульовою ставкою оподатковується вартість власності, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Об'єкти спадщини оподатковуються за ставками, визначеними у п.167.1ст.167 цього Кодексу (15% та 17%) для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця нерезидента.

Отже, між ОСОБА_5 та податковими органами (нотаріусом) фактично виник спір про право заявниці на отримання підстав до оподаткування отриманого нею спадкового майна, що належало громадянину іноземної держави, за нульовим ставками, а не сплати податку до бюджету країни, за ставками, передбаченими положеннями п.167.1ст.167 ПК України.

Таким чином, постановляючи ухвалу з цього приводу, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю дотримався вимог ст. 315 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при її постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, ухвала не підлягає скасуванню згідно положень п. 1 ст. 312 ЦПК України, так як вона постановлена з додержанням вимог закону.

При цьому, інші обставини, зазначені в апеляційній скарзі, зокрема, про відсутність можливості іншим способом захистити своє порушене право на переконання апеляційного суду, в силу викладеного вище, не заслуговують на увагу, оскільки заявник не позбавлений можливості звернення до суду з позовом на загальних підставах, а тому, не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова