АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/261/18Головуючий по 1 інстанції Колода Л.Д.
Категорія: 19, 27 Доповідач в апеляційній інстанції Карпенко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Колоди Л.Д. у залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси, по справі за позовом ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та 3% річних,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу; ОСОБА_5 та його представника - адвоката ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, суд, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення боргу та 3% річних, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що відповідно до розписки від 20 червня 2014 року ОСОБА_3 продав йому автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску за 13 500 дол. США.

Також позивач вказує, що 29 липня 2014 року відповідач ОСОБА_3 надав йому розписку, із змісту якої вбачається, що відповідач зобов'язується повернути йому грошові кошти в сумі 13 500 дол. США за автомобіль марки AUDI А-4 до 05 серпня 2014 року, оскільки 31 липня 2014 року близько 22.00 даний автомобіль було затримано працівниками ВДАІ м. Черкаси, який в подальшому доставлено на штраф-майданчик Соснівського РВ в м. Черкаси для проведення слідчих дій, в ході якого було виявлено, що автомобіль AUDI А-4 мав зміни ідентифікаційних номерів, та було відкрите кримінальне провадження за реєстраційним номером 0003076.

Згідно ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2014 року, зазначає ОСОБА_5, було накладено арешт на автомобіль марки AUDI А-4, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, а також зобов'язано його видати зазначений автомобіль.

На його звернення прокуратура м. Черкаси надала відповідь, де зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003076 триває, майно вилучене в ході досудового розслідування визнано речовими доказами.

Таким чином, вказує ОСОБА_5, він об'єктивно не може користуватися автомобілем марки AUDI А-4.

Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від повернення суми боргу за розпискою від 29 липня 2014 року, згідно якої зобов'язується повернути позивачеві грошові кошти в сумі 13 500 дол. США за автомобіль до 05 серпня 2014 року, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

З метою захисту своїх порушених майнових прав ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із відповідним позовом та уточнившись з позовними вимогами остаточно просив постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на його користь борг за розпискою, а саме: суму основного боргу у розмірі 315 765,00 грн., три проценти річних у розмірі 5891,00 грн., а всього 321 656,00 грн. та судові витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, занесеною до журналу судового засідання від 15 липня 2015 року було виключено ОСОБА_7 з числа відповідачів по даній справі.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2017 року позов - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг в сумі 315 765,00 грн., 3% річних в сумі 5 891,00 грн., судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього 321 899,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2 972,96 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу, зокрема, обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, як на підставу для задоволення позову послався на те, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики, однак, зі змісту розписки від 29 липня 2014 року не вбачається підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_3 від ОСОБА_5 грошових коштів у позику. Натомість, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини не за договором позики, а за договором купівлі-продажу транспортного засобу.

За розпискою від 20 червня 2014 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 автомобіль AUDI А-4, 2006 року випуску за 13 500 дол. США, тобто відбулась передача товару за грошові кошти, що підпадає під визначення договору купівлі-продажу рухомого майна.

29 липня 2014 року укладено розписку за якою ОСОБА_3 зобов'язався повернути позивачу 13 500 дол. США в обмін на повернення відповідачу автомобіля AUDI А-4, 2006 року випуску. Проте до терміну, визначеного в розписці, тобто до 05 серпня 2014 року, автомобіль відповідачу повернуто не було, тому ним, відповідно, не повернуто позивачу грошові кошти.

Таким чином, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склалися відносини купівлі-продажу рухомого майна. Проте, позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, шляхом стягнення боргу за договором позики.

Враховуючи вищенаведене, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2017 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 у повному обсязі.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд скарги, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що між сторонами виник спір за договором позики, та прийшов до висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу за розпискою та 3% річних.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, згідно розписки від 20 червня 2014 року ОСОБА_3 продав автомобіль марки AUDI А-4 2006 року випуску позивачу ОСОБА_5 за 13 500 дол. США. Гроші отримав повністю.

29 липня 2014 року відповідач ОСОБА_3 надав розписку позивачу ОСОБА_5, в якій зобов'язується повернути гроші в сумі 13 500 дол. США за автомобіль марки AUDI А-4 до 05 серпня 2014 року, оскільки 31 липня 2014 року даний автомобіль було затримано працівниками ВДАІ м. Черкаси, доставлено на штраф-майданчик Соснівського РВ в м. Черкаси для проведення слідчих дій, в ході яких було виявлено, що автомобіль AUDI А-4 мав зміни ідентифікаційних номерів, у зв'язку із чим було відкрите кримінальне провадження за реєстраційним номером 0003076.

Є безпідставними посилання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково, як на підставу для задоволення позову послався на існування між сторонами правовідносин, які витікають із договору позики, в той час коли, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, насправді між сторонами виникли правовідносини за договором купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки вказані посилання спростовуються наявними матеріалами справи.

Як вбачається із них, зокрема, зі змісту розписки від 29 липня 2014 року, відповідач ОСОБА_3 зобов'язується повернути ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 13 500 дол. США за автомобіль AUDI А-4 2006 року випуску кузов № НОМЕР_2 до 05 серпня 2014 року. (а.с.27, 110 том 1)

Факт написання такої розписки самим відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме висновком експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи від 11 травня 2017 року №25/17-23, №419/17-23. (а.с.11-15 том 2).

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із факту укладення між сторонами договору позики за розпискою, в якій відповідач зобов'язується повернути позивачеві гроші в сумі 13 500 дол. США за автомобіль марки AUDI А-4 до 05 серпня 2014 року.

Так, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, слід виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Отже, умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а, по-третє, це дійсність первинного зобов'язання.

Згідно з частиною другою статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тим ж сторонами (новація).

З аналізу вищевказаних норм закону вбачається, що новація - це угода про заміну первинного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання.

Фактично сукупність отриманих по справі доказів об'єктивно свідчить про заміну боргу, що виник із договору купівлі-продажу, позиковим зобов'язанням, при цьому, сторонами дотримано положень закону щодо форми укладення договору позики і дійсність цієї угоди сторонами не оспорюється.

Приймаючи до уваги той факт, що за договором позики згідно розписки від 29 липня 2014 року відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не виконав і грошові кошти у сумі 13 500 дол. США за автомобіль марки AUDI А-4 в строк до 05 серпня 2014 року ОСОБА_5 не повернув, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про підставність заявленого позову.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та 3% річних - залишити без задоволення, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення її повного тексту.

Головуюча Карпенко О.В.

Судді Василенко Л.І.

Фетісова Т.Л.

(повний текст постанови виготовлено 27.03.2018 року)