Справа № 457/1228/15-ц
провадження №2/457/19/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Мазурик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 01.12.2006 року вона з своїм чоловіком, ОСОБА_5 з відповідачем уклали договір міни, згідно з яким обміняли свою двокімнатну квартиру №5 в будинку по вул. Мазепи, 26, що в м. Трускавці на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належала відповідачу. Зазначає, що в даний момент у звязку з хронічним маячним розладом вона не могла з 2005 року усвідомлювати значення своїх дій те керувати ними. Зазначає, що події, які відбулись за її участю в 2006 році, вона з вказаних причин пригадувала уривчасто та нечітко, вони відтворюються у її памяті непослідовно, хаотично та невиразно. Пригадує, що на момент укладення спірного правочину вона не мала наміру обмінювати свою квартиру, потреби у неї такої не було. Зазначає, що її воля та волевиявлення були направлені на продаж належної їй квартири та на придбання іншої двокімнатної, а не однокімнатної, як квартира ОСОБА_2, на нижніх поверхах, тобто на укладення договору купівлі-продажу, а не міни.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились та не повідомили причини своєї неявки.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечує, в задоволенні позову просить відмовити. 29.06.2016 року представником відповідача подано до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Третя особа - нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась та не повідомила причини своєї неявки, тому суд вирішив слухати справу у її відсутності.

Третя особа: ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує, в задоволенні позову просить відмовити.

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, а матеріали справи містять достатню кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Відповідно до ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2006 року між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та з другої сторони ОСОБА_2 укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №2598.

Згідно п.п.1.1 п.1 Договору міни (надалі Договору) за цим договором кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність одну квартиру в обмін на іншу квартиру. Міна проводиться без грошової доплати.

З даного пункту договору, вбачається, що сторони визначили, що квартири, які були предметом Договору міни, являються рівноцінними за їхньою вартістю, тобто, що вартість однієї квартири разом з її покращеннями, які знаходяться в квартирі, дорівнюють вартості другої квартири.

Згідно п.п.1.2 п.1 Договору у власність ОСОБА_2 надійшла квартира №5 (пять) в будинку №26, що знаходиться в м. Трускавці по вул. І.Мазепи. Квартира складається з двох кімнат житловою площею 28,1 кв.м. і кухні. Загальна площа квартири становить 50,3 кв.м.

Згідно п.п.1.3 п.1 Договору у власність ОСОБА_1, ОСОБА_5 надійшла квартира №66 (шістдесят шість) в будинку №16, що знаходиться в м. Трускавці по вул. І.Мазепи. Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 22,0 кв.м. і кухні. Загальна площа квартири становить 38,5 кв.м.

Згідно п.п.1.4 Договору Сторони засвідчили, що прихованих недоліків чи інших дефектів, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням зазначених квартир, а також самовільних переобладнань в квартирах немає.

В п.п.1.6 п.1 Договору сторонами підтверджено, що квартири оглянуто сторонами особисто до підписання цього договору. Істотних недоліків, які б перешкоджали б їх використанню за призначенням, тобто для проживання, під час огляду квартир не виявлено. Претензій до другої сторони щодо якісних характеристик відчужуваних квартири жодна їз сторін не має.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.2ст.229 Цивільного кодексу України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно розяснень, що містить п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 229 - 233 ЦК ( 435-15 ) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ( 435-15 )), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Із змісту оспорюваного договору (п.5.4) вбачається, що при його посвідченні нотаріусом розяснено сторонам всі умови укладення договору (ст.ст.182,210,229-231,233,235,334,655,659,660,715,716 Цивільного кодексу України) момент набуття права власності на предмет договору (ст.334 Цивільного кодексу), ст.ст. 57, 60-74 Сімейного кодексу України. Крім цього, сторонами в договорі засвідчено, що даний договір не носить фіктивний характер та не є удаваним і не вчинений під впливом тяжкої обставини, помилки, обману чи насильства.

З договору міни також вбачається, що нотаріусом під-час укладення даного договору перевірено дієздатність осіб.

Позивач посилається на акт №860 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого експертом встановлено, що вона з 2005 року і по даний час страждає стійким хронічним психічним захворюванням хронічним маячним розладом і не може з 2005 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, 29.01.2013 року у справі №1324/1410/12 була призначена повторна судово - психіатрична експертиза. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 541 від 23.08.2013 року ОСОБА_1 стійким, хронічним психічним розладом не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особи та поведінки у вигляді помірно-вираженого психоорганічного синдрому. За своїм психічним станом вона в цілому може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак, наявний у неї психічний розлад, що проявляється певними розладами мислення, емоційно-вольової сфери, порушенням поведінки, зниженням рівня контролю над емоційно-вольовою сферою, зниженим інтелектом, пам"яттю, критикою до передбачення чи планування власних дій істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за своїм психічним станом в цілому може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи зібрані у справі докази, щодо стану здоров'я позивача ОСОБА_1 на момент укладення оскаржуваного договору міни, враховуючи Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, згідно якого, нотаріусом перевіряється дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії на підставі наданих документів, що підтверджують переконаність нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії, судом не вбачається підстав які б вказували про існування обмежень цивільної дієздатності заповідача та обставини, які б могли вплинути на його волевиявлення, зокрема усвідомлення та значення своїх дій. Нотаріусом були дотримані всі вимоги чинного законодавства України щодо посвідчення договору міни.

Крім цього, згідно п.1.5 спірного договору, сторони підтвердили, що укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені ними.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено жодних підстав передбачених ст. 215 та 229 ЦК України, які б вказували про недійсність оскаржуваного договору міни в момент його укладення, також, всупереч зазначених вимог, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставин того, що на час укладення оспорюваного договору ОСОБА_1 неправильно сприймала предмет чи інші істотні умови правочину, які вплинули на її волевиявлення.

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним, оскільки будь-які дані про те, що ОСОБА_1 була введена в оману щодо істотних умов укладеного правочину чи мала на меті укласти інший правочин відсутні, відтак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Крім цього, до даного позову, позивач зверталась до суду 02.10.2007 року з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним, з підстав, що не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Рішенням Трускавецького міського суду від 03.12.2007 року по справі №2-355/07, у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу, про визнання договору недійсним, відмовлено. Рішення суду набрало законної сили, оскільки ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21.04.2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5 відхилено, Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 03.12.2007 року залишено без змін.

27.04.2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 звертались з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним, з підстав, що договір був укладений з прихованими істотними недоліками.ОСОБА_2 звернувся до суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Трускавецького міського суду від 03.02.2014 року по справі №2-18/11, узадоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 Івановичана користь ОСОБА_2 6880 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Рішення суду набрало законної сили, оскільки сторонами не оскаржувалось.

Керуючись 12,13,81,263-265,268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6