Справа № 2/408/511/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі: головуючого- судді Карягіної В.А. при секретарі Савенко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у смт.Біловодськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ГУП України в Луганській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головного управління національної поліції в Луганській області про відшкодування матеріальних та моральних збитків,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання розписки недійсною та стягнення з ОСОБА_2 ГУНП в Луганській області матеріальної шкоди в сумі 8100грн та моральної шкоди в сумі 1000000грн. В подальшому позовні вимоги уточнила, залучила до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В суді, підтримуючи позовні вимоги, позивач вказала,що 26 травня 2016 року працівниками ОСОБА_2 ГУНП ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в приміщенні Городищенської школи, де їй був виділений кабінет, у неї були вилучені товари, які вона продавала учням - канцелярські товари, цукерки, газовану воду, напої, всього на суму 8100грн. , її звинуватили в незаконній торгівлі даними товарами, відносно неї склали адміністративний протокол за ст. 164 КУпАП. 30 серпня 2016 року постановою ОСОБА_2 райсуду Луганської області провадження у адміністративній справі відносно неї закрили. З постановою суду вона звернулася до відділку поліції з вимогою повернути їй вилучені речі, їй повернули 7 коробок з речами. Оскільки вона спішила, то на вимогу працівників поліції вона написала розписку про те,що претензій до поліції не має, коробки не відкривала , огляд речей не провела. З цих підстав просить вказану розписку визнати незаконною, так як працівники поліції шантажним шляхом умовили написати її розписку про відсутність в неї будь-яких претензій. У звязку із відсутністю транспортного засобу для перевозки коробок, вона залишила їх у коридорі біля чергової частини відділку, так як начальник поліції їй пообіцяв надати машину. Близько 5 днів коробки стояли в коридорі відділку поліції, вона в цей час домовлялася з власниками магазинів про реалізацію даного товару. Коли вона привезла коробки з канцтоварами до магазину « Глобус», продавці відкрили коробки та побачили,що товар був залитий цукерками, які розтанули, і був не придатний для реалізації. Про це їй і сказали продавці.,Вона одразу ж викинула всі коробки до сміттєвих баків. Потів вона повезла останні коробки з цукерками та водою до магазину ФОП ОСОБА_6, але продавець, побачивши строк зберігання води,який на той час вже сплинув, відмовилася взяти їх для реалізації . Цукерки також відмовилися взяти для продажу, так як вони розтанули. Начальник поліції обіцяв відшкодувати їй 8100грн, але обманув.

Також вказувала, що вартість канцелярських товарів, цукерок, напоїв та води ніякими документами підтвердити не може, так як покупала все поштучно без документів. Їй заподіяна моральна шкода діями працівників поліції в розмірі 1000000грн, оскільки їй дуже важко матеріально, вона є дуже хворою людиною і їй потрібні гроші для лікування..

Представник ОСОБА_2 ГУНП України в Луганській області ОСОБА_7 в суді позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вказавши, що в рамках адміністративного провадження щодо незаконної господарської діяльності відносно ОСОБА_1 Ґ.І. був складений протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУоАП, у позивача в приміщенні Городищенської школи Біловодського району в присутності голови сільради були вилучені предмети,які реалізовувала ОСОБА_1 Ґ.І,.товар переважувався , перераховувався, складався в коробки, які у присутності понятих були опечатані та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ОСОБА_2 ГУНП. Він особисто не був присутнім при цих діях. Коли 12 вересня 2016 року ОСОБА_1 прийшла до відділку поліції за вилученими речами, в кімнаті зберігання їй повернули 7 коробок з належним їй товаром, про що написала розписку про відсутність у неї претензій до працівників поліції. Всі коробки вона склала біля виходу з відділку поліції, де вони й простояли кілька днів, при тому, що температура повітря була досить високою. Вважає, що оскільки вилучений товар був переданий позивачці в належному виді, що підтверджено її розпискою, написаною власноруч без тиску на неї , підстав для стягнення з ОСОБА_2 ГУНП майнової,а тим паче, моральної шкоди, не вбачає.

Відповідач ОСОБА_4 в суді позов не визнав та пояснив, що в травні 2016 року до ОСОБА_2 ГУНП надійшов лист про те, що ОСОБА_1 на території Городищенської середньої школи займається незаконною підприємницькою діяльністю. Він у складі групи приїхав до школи, у присутності сільського голови ОСОБА_8 та заступника директора школи зайшли до кабінету , де торгувала ОСОБА_1, на столах були розкладені канцелярські товари, в картонних коробках стояло печиво, цукерки, газована вода. У присутності понятих поставили ОСОБА_1 питання, чим вона займається, на що остання відмовилася відповідати , але свідки, у яких відбирали пояснення дільничний ОСОБА_5, підтвердили факт зайняття позивачкою незаконною діяльністю на території школи. В присутності вказаних осіб весь товар був перерахований, складений в коробки та опечатаний, відвезений до відділку поліції та зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів. При отримання речей йому відомо, що ОСОБА_1 написала розписку про відсутність у неї будь- яких претензій до працівників поліції.

Відповідач ОСОБА_5 в суді позовні вимоги не визнав, вказавши, що від працівників Ґородищенської школи узнав про те, що ОСОБА_1 протягом 7 років незаконно торгує,здійснює підприємницьку діяльність на території школи. Він складав протокол про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, при цьому вона постійно його ображала, а потім сказала, що вони за все це заплатять та вибігла з кабінету. У присутності понятих весь товар, який був розкладений на столах, що стояли біля вікон, був перерахований, складений в коробки, опечатаний та доставлений до відділку поліції, переданий для зберігання інспектору Ксеняк Д. Після його отримання в вересні 2016 року ОСОБА_1 коробки з товаром не відкривала, не дивилася на нього, а залишила у відділку на вході в фойє, де температура була близько 30 градусів і де вони простояли кілька днів.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов не визнав, підтвердивши пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Представник Головного управління національної поліції в Луганській області ОСОБА_9 позов не визнав, вказавши, що підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди немає. В обґрунтування доводів вказав, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того факту, що саме діями працівників поліції, які повернули їй вилучені речі і до яких вона претензій не мала, про що вказала в власноруч написаній розписці, їй заподіяна матеріальна шкода. Між працівниками поліції та позивачем під час повернення належних ОСОБА_1 речей ніяких суперечок не було. Підстав для застосування вимог ст.1167 ЦК зі стягненням моральної шкоди в визначеному позивачем розмірі в 1000000грн також немає, при цьому пославшись на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 30.08.2016 року, якою ОСОБА_1 була визнана винною за ст. 164 КУпАП в порушенні порядку провадження господарської діяльності, а саме: без дозвільних документів здійснювала роздрібну торгівлю канцелярськими товарами в приміщенні Городищенської ЗОШ 1-Шст.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що є сільським головою Городищенської сільської ради Біловодського району Луганської області. В 2016 році до сільради приїхали працівники поліції та попросили надати представника сільради для участі в перевірці діяльності ОСОБА_1 Знаючи ОСОБА_1 та не бажаючи підставляти когось з працівників сільради, він особисто погодився бути присутнім під час вказаних дій. Всі разом приїхали до школи, де вже проходила перевірка діяльності позивачки та складання протоколу відносно ОСОБА_1 на підставі листа СБУ про незаконну діяльність ОСОБА_1, який йому показали . Весь товар, який реалізовувала ОСОБА_1 у школі, працівники поліції перерахували, окремо канцтовари складали від цукерок, печива, вода, яка була в поліетилені, також окремо складалася в коробки. Всі коробки були опечатані.

Свідок ОСОБА_10 пояснила в суді, що за вказівкою власника магазина «Глобус» вона повинна була прийняти товар під реалізацію у ОСОБА_1 Коли вона почала відкривати коробки, то побачила, що канцелярські товари - фарби та інше злиплися, мабуть, на них капали цукерки, які розтанули. Зошити були не рівного кольору у звязку з знаходженням на сонці, і не підлягали реалізації. Все це вона повідомила позивачці.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що до неї звернулася ОСОБА_1 з якимось хлопцем з проханням покласти в кутку магазину коробки, які їй належали , на що вона, як власник магазину дала згоду. Близько місяця ці коробки стояли в магазині, кондиціонер в приміщенні магазину не працює, жара під 40 градусів,можливо цукерки в них й розтаяли. Через місяць прийшла ОСОБА_1 та вже попросила продати товар, який був в коробках. Оскільки цукерки розтаяли, по воді сплив строк зберігання, в продажу товару позивачці було відмовлено. Через тиждень ОСОБА_1 до неї завітала та сказала,що вона буде в суді свідком.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що в травні 2016 року працівники поліції помістили в камеру зберігання речових доказів 7 картонних коробок по рапорту ОСОБА_5, вони зберігалися біля стіни - коробки з канцтоварам окремо від коробок з цукерками та печивом. На коробках були помітки де який товар, тому так впевнено про це каже. В вересні 2016 року всі 7 коробок були видані ОСОБА_1 під розписку працівником Жихарєвим.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно до ст. 12,13 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, і ст. 5 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.22,23 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збимтками є:,зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі.Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1166 ГК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішенням або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У справі позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ГУНП України в Луганській області, працівників ОСОБА_2 ОСОБА_3 О, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої псуванням вилученого у неї товару в рамках адміністративного провадження.

В суді встановлено, що 26.05.2016 року ОСОБА_1 порушила порядок провадження господарської діяльності, а саме: без дозвільних документів здійснювала роздрібну торгівлю канцелярськими товарами в приміщенні Городищенської ЗОШ 1-Шст. за адресою с.Городище, вул Покровська,1. В рамках адміністративного провадження працівниками ОСОБА_2 ГУНП ОСОБА_3 О, ОСОБА_4та ОСОБА_5 був здійснений виїзд в Городищенську ЗОШ для перевірки даного факту, який в подальшому був підтверджений. В присутності голови Городищенської сільради та директора Городищенської ЗОШ відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 164 ч 1 КУпАП, канцелярський товар та інші речі, якими ОСОБА_1 торгувала в приміщенні школи, працівниками поліції були перераховані, переважені та покладені коробки, опечатані, після чого передані на зберігання в кімнату речових доказів ОСОБА_2 Як вказував в суді свідок ОСОБА_11 Д, який на той час був відповідальним за збереження речових доказів, кімната для зберігання речових доказів обладнана необхідним температурним режимом,що унеможливлювало попадання прямих сонячних промінів на коробки або псування іншим способом.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 30.08.2016 року в діях ОСОБА_1 була встановлена наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. До суду ОСОБА_1 не зявлялася і вищевказаною постановою провадження у справі було закрито за ст.38 КУпАП.- за закінченням строків накладання адміністративного стягнення.(арк..спр.8)

Вищевказане свідчить про те, що дії працівників ОСОБА_2 ГУНП ОСОБА_3 О, ОСОБА_4, ОСОБА_5 при виконанні ними своїх посадових обовязків в рамках адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 відповідали вимогам діючого законодавства, провина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження зібраними даними працівниками доказами.

12.09.2016 року ОСОБА_1 в приміщенні ОСОБА_2 ГУНП отримала від працівників поліції вилучений 26.05.2016 року товар , претензій при цьому не мала, про що власноруч написала розписку(арк..спр.20).

Тобто, при отриманні належних позивачці речей, розміщених в 7 коробках, опечатаних, ОСОБА_1 ніяких претензій до працівників поліції щодо цілісності речей не мала.

Доказів того, що під час отримання з камери зберігання речових доказів ОСОБА_2 працівники поліції із застосуванням тиску або інших незаконних методів вимагали у ОСОБА_1 розписку від 12.09.2016 року позивачем суду не надано.

Після отримання 7 коробок з належними їй речами ОСОБА_1 розпорядилася отриманими речами на свій власний розсуд. Вона залишила коробки спочатку на виході з ОСОБА_2, де вони простояли протягом кількох днів, при цьому учасники процесу повторили про велику температуру повітря на той час. Потім позивачка перевезла ці коробки до магазинів, зокрема, до ФОП ОСОБА_6 , де речі простояли близько місяця. Все встановлене в суді свідчить про те, що особисто позивачка не переймалася станом належного їй майна, знаючи при цьому його складову. Як вказала позивачка в суді, потім всі зіпсовані речі вона викинула в сміттєві баки, що стояв біля магазину «Глобус» та ФОП ОСОБА_6, дещо із зіпсованого вона віднесла в прокуратуру району. Крім того, заявляючи вимогу про відшкодування заподіяних збитків на суму 8100грн , позивачем не надано жодного доказу про їх вартість.

21.12.2016 року( через три місяці) ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з заявою про знищення товару міліцією та вимогу відшкодувати 8000грн, сплативши за ліки в аптеці, що в 10м. від міліції (арк.спр.19) . В даній заяві ОСОБА_1 також не вказує про застосування до неї 12.09.2016 року незаконних методів з боку працівників поліції з метою отримання від неї розписки.. Висновком від 29.12.2016 року , затвердженого т.в.о.начальника ОСОБА_2 ГУНП, ознак складу кримінального та адміністративного правопорушення не встановлено, про що ОСОБА_1 була проінформована і даного висновку не оскаржувала.(арк..спр.16-18).

З врахуванням того, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.,однак позивач не надав жодного доказу застосування до неї тиску з боку працівників ОСОБА_2 ГУНП при написанні ОСОБА_1 розписки 12.09.2016року, позовна вимога про визнання розписки від 12.09.2016 року недійсною не підлягає задоволенню.

За положеннями частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В даному випадку субєктом деліктної відповідальності виступає юридична або фізична особа, яка шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала. Тобто особливістю цих зобовязань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати.

У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Діями фізичної особи (фізичної особи підприємця) визнаються дії працівників (службовців), якщо їх вчинено на виконання трудових (службових) обовязків.

Покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за вказаною нормою визначається тим, що безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він повязаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця.

Правовий зв'язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня.

Деліктні зобовязання, передбачені вказаною нормою, включають: потерпілу особу, що зазнала шкоди; відповідача юридичну або фізичну особу, яка безпосередньо шкоди потерпілій стороні не завдавала; фактичного заподіювача шкоди працівника, який пов'язаний з відповідачем виконанням своїх трудових (службових) обовязків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за статтею 1172 ЦК України необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і завданою шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов.. Це обставини, за наявності яких шкода була спричинена, хоча сама шкода в цих зобовязаннях і не набуває якихось особливостей. До таких обставин частина перша вказаної норми відносить виконання трудових (службових) обовязків працівником. У разі завдання шкоди працівником діями, що за своїм змістом не випливають з виконання ним трудових (службових) обовязків, не виникає відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену вказаним працівником. Він повинен сам відшкодувати цю шкоду на загальних підставах деліктної відповідальності (стаття 1166 ЦК України).

Причинно-наслідковий звязок у цьому виді деліктних зобовязань може мати складний характер, тобто треба доводити не тільки те, що шкоди завдано внаслідок протиправного діяння, а й те, що це протиправне діяння виникло внаслідок неналежного виконання чи невиконання працівником (службовцем) або іншою особою покладених на нього трудових (службових) чи інших обовязків.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки дії працівників ОСОБА_2 ОСОБА_3 О, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не визнані незаконними, відповідали вимогам чинного законодавства, підстави для застосування до них норми ст.1166 ЦК України відсутні. Відсутні у звязку із цим і підстави для застосування до ОСОБА_2 ГУНП та Головного управління НП в Луганській області вимоги ст.1172 ЦК України.

З врахуванням вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі 8000грн не підлягають задоволенню.

Згідно ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 даної статті. Частиною 2 передбачено відшкодування моральної шкоди незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала:2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Враховуючи, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, яка не підлягає задоволенню, слід відмовити також в задоволенні позову про стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 1млн.грн.

У звязку з тим, що позивач як інвалід 3 групи звільнена від сплати судового збору , на підставі вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1280грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України.

Керуючись викладеним, на підставі ст.12,13, 77,81,82,141,259,263-268 ЦПК України, 22,23, 1166,1167,1172 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати в сумі 1280грн компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя

ОСОБА_2 райсуду ОСОБА_12