Справа № 351/2403/17
Провадження № 22-ц/779/297/2018
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: апелянта - ОСОБА_2 та її представника -

ОСОБА_3; позивача - ОСОБА_4 та його

представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Іллінецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду, ухвалене головуючим суддею Собко В.М. 20 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Іллінецької сільської ради з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги були мотивовані тим, що з метою оформлення спадщини, яка залишилась після смерті його батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, він звернувся до органу місцевого самоврядування. Однак, у зв'язку із пропуском строку на подачу заяви про прийняття спадщини, у оформленні спадщини йому було відмовлено. Посилаючись на свою юридичну необізнаність щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини, а також у зв'язку із відсутністю коштів на виготовлення технічних документів на майно батька, просив позов задовольнити.

Рішенням Снятинського районного суду від 20 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Постановлено визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, а також встановити йому додатковий строк терміном на три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та розташованої на території Іллінецької сільської ради земельну ділянку площею 0,91 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, зазначає ОСОБА_2, судом першої інстанції її не було залучено до участі у справі. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції, надавши позивачу ОСОБА_4 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, порушив її право власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1, яке належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 29.12.2005 року за НОМЕР_1. Також зазначає апелянт, судом не було взято до уваги, що правом на спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_6, скористалась лише його дружина та матір позивача ОСОБА_7, якій і належало вказане домоволодіння, що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.12.2005 року. Крім того, на думку апелянта, у суду не було підстав надавати позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки зазначені ним підстави не можна вважати непереборними та істотними труднощами на вчинення дій із прийняття спадщини. ОСОБА_2 також вказує на те, що судом першої інстанції не було витребувано спадкову справу для встановлення ймовірних спадкоємців, оскільки вона також є спадкоємцем першої черги за правом представлення. Посилаючись на незаконність рішення суду, апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Представник Іллінецької сільської ради в з засідання апеляційного суду не з'явився з невідомих причин, хоча судове повідомлення надіслано і вручено завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності представника сільської ради.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

ОСОБА_4 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили. Рішення суду вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та встановлюючи йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема, його юридична необізнаність щодо строків на прийняття спадщини та тяжке матеріальне становище, яке перешкодило йому виготовити технічні документи на спадкове майно, є поважними. Однак, погодитись із таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, суду першої інстанції необхідно було встановити коло спадкоємців померлого, з'ясувати хто з них прийняв спадщину у встановленому законом порядку, й відповідно вирішити питання про залучення цих осіб до участі в справі.

Територіальна громада може бути відповідачем в даній справі тільки при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину. Таким чином, суд не перевірив чи є Іллінецька сільська рада належним відповідачем в даній справі.

Обставини, які входять до предмета доказування (частина перша статті 179 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, тощо.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Колегія суддів констатує, що позивачем, який на день смерті спадкодавця не проживав і не був зареєстрований у спадковому домоволодінні, не було наведено обставин, які б дійсно унеможливили подачу ним у визначений законом шестимісячний строк заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Апеляційним судом також встановлено, що згідно норм цивільного законодавства спадкоємцем ОСОБА_6 є не тільки його син - ОСОБА_4, а й ОСОБА_2, яка являється дочкою його сестри ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про смерть - а.с.34). Однак, ОСОБА_4 не зазначив про це у позовній заяві, і тому ОСОБА_2, яка в даному випадку є належним відповідачем, не була залучена до участі в справі.

Із змісту копії правовстановлюючого документа, наданого апелянтом, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину - на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори видано дружині спадкодавця - ОСОБА_7 ще 19 грудня 2005 року (копія свідоцтва - а.с.30).

29 грудня 2005 року ОСОБА_7, яка стала власником всього згаданого будинку, подарувала його внучці - ОСОБА_2 (копія договору - а.с.30).

Земельна ділянка, яка обліковувалась за названим вище господарством, в подальшому була приватизована новим власником будинку - ОСОБА_2 Про це зазначено у довідці сільської ради від 08 лютого 2018 року, наданій суду апелянтом.

Приймаючи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому воно не може бути залишено в силі. По даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду від 20 грудня 2017 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Іллінецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк