Єдиний унікальний номер судової справа № 482/1847/17
Провадження №22-ц/4812/59/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання -Богуслаською О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2018 року, яке ухвалене головуючим суддею Демінською О.І. у приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб - Миколаївське представництво Херсонська товарна біржа «Ізумруд», Товарна біржа «Ізумруд», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна удаваним у частині покупця,-

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна удаваним у частині покупця.

В обґрунтовування своїх вимог позивач зазначав, що 11 червня 2003 року між Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Троїцьке» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 на Херсонській Товарній біржі «Ізумруд» було укладено договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна, що складається з гаражу, літера А-1, загальною площею 294,0 кв.м., гаражу, літера Б-1, загальною площею 609,9 кв.м., огорожі № 2,3,4 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області. Договір було зареєстровано в журналі біржових угод представництва Херсонської товарної біржі «Ізумруд» в м. Миколаєві за № 63 від 11 червня 2003 року.

Позивач вважає, що укладений договір є удаваним, оскільки підписуючи цей договір відповідач не мав волевиявлення до настання правових наслідків, оскільки не мав наміру прийняти предмет договору - нерухоме майно у фактичне володіння і користування, не мав заперечень щодо прийняття нерухомого майна у фактичне володіння та користування позивача ОСОБА_1 та сплати грошових коштів за рахунок позивача, не приймав участі в утриманні та розпорядженні спірним майном. Тому ОСОБА_1 просив договір купівлі продажу вказаного майна визнати удаваним в частині покупця.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Районний суд мотивував своє рішення тим, що при укладенні спірного договору купівлі-продажу його сторонами були додержані усі вимоги закону щодо змісту, істотних умов та форми правочину, а намірів сторін укласти інший договір позивачем не доведено.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач подав апеляційну скаргу. В обґрунтування якої зазначав, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просив зазначене рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, задовольнивши позовну заяву в повному обсязі.

Апелянт вказував також, що судом не надано оцінку доказам стосовно обставин щодо реального виділу частини спірного майна у власність відповідача ОСОБА_2 Також, що у рішенні суду не надано оцінки поясненням відповідача та третьої особи ОСОБА_3, згідно з якими вони визнавали обставини викладені в позові. А також, що вирішення спору у спосіб зазначений в позові не стосується безпосередньо прав та обов'язків третьої особи ОСОБА_4 та не тягне припинення набутих нею прав на спірне майно, а може бути лише підставою для перегляду відповідного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі відповідач та треті особи відповідно до ст. 360 ЦПК України не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 11 червня 2003 року між Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Троїцьке», як продавцем, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, як покупцями, що були членами біржи, був укладений договір купівлі-продажу, зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод за №63 11 червня 2003 року. Згідно з умовами вказаного договору у власність покупців в рівних частках перейшло приміщення гаражу, який розташований в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області. Зазначений об'єкт нерухомості складається з гаражу літ. А-1, загальною площею 294,0 кв.м.; гаражу літ. Б-1, загальною площею 609,9 кв.м.; споруди №1, огорожі №2,3,4, що складає 97/100 частки комплексу.

Із пункту 2.1 договору вбачається, що продаж було вчинено за 8160,00 грн., які покупець сплачує продавцю на протязі 2-х банківських днів з дня реєстрації договору на біржі.

Відповідно до прибуткового касового ордеру від 10 червня 2003 року № 63-а ОСОБА_1 сплачено аванс за вказаним договором купівлі-продажу 4080 грн. (т.1 а.с.71).

Згідно акту приймання-передавання майна від 11 червня 2003 року покупці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Троїцьке» спірне нерухоме майно не приймали, так як в акті відсутній їх підпис (т.1 а.с.73).

Як зазначив районний суд, за даними досліджених в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційних справ за № 600 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області, та № 623 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області, співвласниками 97/200 комплексу, гаражу зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням виконавчого комітету Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №75 від 16 листопада 2005 року за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок з господарськими приміщеннями літ. Б-1, загальною площею 605,5 кв.м., житловою 47,0 кв.м., що складає 97/200 частки нерухомого майна з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області; за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок з господарськими приміщеннями літ. А-1, загальною площею 269,1 кв.м., житловою 54,3 кв.м., що складає 97/200 частки нерухомого майна з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області; за Новоодеським районним підприємством державної ветеринарної медицини, на праві загальнодержавної власності - приміщення будинку літ. А-1, загальною площею 24,1 кв.м., що складає 3/200 частки нерухомого майна з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області.

На підставі рішення виконкому Троїцької сільської ради № 75 від 16 листопада 2005 року відповідачу ОСОБА_2 було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок житловий з господарськими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області, зареєстровано в РКП «Новоодеське РБТІ» 30 листопада 2005 року за реєстровим № 12983410; ОСОБА_3 видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстровано в РКП «Новоодеське РБТІ» 29 листопада 2005 року за реєстровим № 12559717.

В подальшому рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2012 року за результатами розгляду цивільної справи за позовом про поділ спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими приміщеннями АДРЕСА_1 Миколаївської області в порядку поділу спільного майна подружжя з ОСОБА_2

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 22 листопада 2012 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2012 року залишено без змін (т.1 а.с. 136).

ОСОБА_1 в позовній заяві вказує на те, що фактичним покупцем замість ОСОБА_2 виступав в оспорюваному ним договорі купівлі-продажу нерухомого майна саме він, в зв'язку з чим просив визнати в цій частині договір удаваним, а його - покупцем.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Позов може бути пред'явлений до кількох відповідачів, як то встановлено положеннями ст. 50 ЦПК України

Вимогами ч.1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно із положеннями частин 2, 4, 5 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Із змісту оспорюваного договору вбачається, що його сторонами були: продавець- СЗАТ «Троїцьке», а покупцями - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім цього, на час розгляду справи, власником частини спірного майна за рішенням суду визнано ОСОБА_4

Проте в якості відповідача у даній справі приймав участь лише ОСОБА_2. Інші учасники оспорюваного правочину, як відповідачі в позові не зазначені, хоча предмет спору стосується їх прав та обов'язків.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні таких позовних вимог.

За вказаних обставин, районний суд передчасно зробив висновки щодо недоведеності позовних вимог, проте це не вплинуло на правильність остаточного висновку відповідно до якого в задоволенні позову відмовлено.

Положеннями п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині його обґрунтування та відмови в задоволенні позову, в зв'язку з пред'явленням його до неналежного відповідача. В іншій частині вказане рішення підлягає залишенню без змін.

Дане рішення не є перешкодою для можливого пред'явлення позову в подальшому.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про невірну оцінку доказів у справі не можна прийняти до уваги, оскільки, як зазначено вище, таке є передчасним.

Також підлягають відхиленню посилання позивача в судовому засіданні на те, що СЗАТ «Троїцьке», як підприємство ліквідовано, оскільки відповідно до даних Державного реєстру вказане підприємство не виключено з цього реєстру.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для вірного по суті рішення суду першої інстанції, змінивши його в частині правового обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2018 року змінити в частині правового обґрунтування.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, а саме 21 листопада 2018 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В. Крамаренко