АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1504/18 Справа № 204/5191/17 Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Городнича В.С.
Категорія
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпропетровський обласний військовий комісаріат міністерства оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИЛА:
В листопаді 2017 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження подав до суду першої інстанції заяву про встановлення факту травмування, де заінтересована особа Дніпропетровський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою на підставі положень п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу і повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В своїй апеляційній скарзі заявник посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали суду, вважаючи відмову суду у відкритті провадження такою, що порушує його конституційні права та норми діючого законодавства України.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 234, 256, 258 ЦПК України (в редакції чинній на момент винесення ухвали судом першої інстанції), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

ЦПК визначений вичерпний перелік фактів, що встановлюються в судовому порядку.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в своїй заяві просить визнати факт отримання травми 06 серпня 1989 року під час проходження строкової військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

В п. п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що для встановлення такого факту, як отримання травми під час проходження військової служби, діючим законодавством передбачений інший порядок, аніж цивільного судочинства.

В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на те, що він змушений був звернутись до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту травмування, у зв`язку з тим, що Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом ОСОБА_1 були повернуті на доопрацювання документи щодо виплати одноразової грошової допомоги через відсутність підтвердження обставин отримання травми.

Однак, колегія суддів відхиляє такий довід апелянта, оскільки у випадку отримання відмови відповідного органу щодо виплати одноразової допомоги, особа має право на оскарження цієї відмови в порядку КАС, а не ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року про відмову у відкритті провадження.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова