Справа №329/1175/15-ц
Провадження 4-с/329/4/2018
УХВАЛА

iменем України

26 червня 2018 р. смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Проценко А.М., при секретарі Сивак В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт Чернігівка скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на незаконні дії державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 у порядку статті 447 ЦПК України звернулися до суду зі скаргою на дії державного виконавця Чернігівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3, у якій просять скасувати постанову про арешт майна боржника за виконавчим провадженням №54340092 від 07.06.2018 р., постанову про арешт майна боржника за виконавчим провадженням №54340092 від 12.06.2018 р., постанову про арешт майна боржника за виконавчим провадженням №53811343 від 12.06.2018 р., вимогу виконавця від 12.06.2018 р., постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника за №ВП54340092 від 18.06.2018 р., складені державним виконавцем Чернігівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3, зупинити виконавчі дії за виконавчим провадженням №53811343, №54340092, які знаходяться у провадженні державного виконавця Нечипоренка О.Г.

На обґрунтування вимог скарги скаржники посилаються на те, що є членами фермерського господарства ОСОБА_4 відповідно до статуту підприємства, займаються сільськогосподарською діяльністю на земельних ділянках, площею 5.2982 га, 39.9998 га та 4.98 га, розташованих на території Просторівського, Ільїнського старостинських округів Чернігівського району Запорізької області.

Оскаржуваними постановами державного виконавця накладено арешт на майбутній врожай, що знаходиться на цих земельних ділянках.

Також 12.06.2018 р. державним виконавцем складено вимогу, відповідно до якої заборонено здійснювати будь-які дії щодо збирання врожаю на земельних ділянках.

18.06.2018р. ОСОБА_3 складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника за ВП №54340092, відповідно до якої описані вузли, агрегати сільськогосподарської техніки, якими обробляється земля, а також інструменти та інвентар фермерського господарства.

Скаржники вважають такі дії державного виконавця незаконними та такими, що прямо суперечать імперативним нормам ст. 55, п. 9, п.10 додатку до Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він не мав права арештовувати незібраний врожай та сільськогосподарський інвентар у осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством.

У судовому засіданні скаржники ОСОБА_1, ОСОБА_2 скаргу підтримали, з підстав, викладених у ній та просили її задовольнити. Крім цього, ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що земельні ділянки, площею 5,2982 га та 39,9998 га, використовуються для здійснення своєї діяльності фермерським господарством, а ОСОБА_2 пояснила, що земельна ділянка, площею 4,98 га, використовується нею для здійснення особистого селянського господарства з метою домашнього вжитку та без реалізації з метою отримання доходу.

У судовому засіданні державний виконавець Чернігівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 заперечив проти задоволення даної скарги та зазначив, що всі оскаржувані постанови та вимога прийняті ним у відповідності до закону та з наявністю на те достатніх законних підстав, обґрунтувавши свої доводи наступним.

Оскільки в процесі здійснення виконавчого провадження щодо виконання судових рішень про стягнення зі скаржників коштів наявності будь-якого майна, окрім майбутнього врожаю не виявлено, судовим виконавцем прийнято рішення про накладення арешту на майбутній врожай та винесено вимогу виконавця.

Постанови про арешт майна боржника №54340092 від 07.06.2018 р., №54340092 від 12.06.2018 р., №53811343 від 12.06.2018 р., про опис та арешт майна (коштів) боржника №54340092 від 18.06.2018 р. та вимога виконавця від 12.06.2018 р. прийняті на підставі виконавчих листів. Державний виконавець стверджує, що при накладенні арешту на майбутній врожай пересвідчився в тому, що земельні ділянки, на яких знаходиться цей майбутній врожай, за цільовим призначенням не призначені для індивідуального сільського господарства. А при складенні постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника №54340092 від 18.06.2018 р. ОСОБА_3 не встановлювалося призначення сільськогосподарського інвентаря, внесеного до цього опису, для індивідуального сільськогосподарського використання чи для ведення діяльності фермерського господарства.

Суд, обєктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи учасників справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню лише в частині скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника №54340092 від 18.06.2018 р. з наступних підстав.

Вказана постанова прийнята державним виконавцем в порядку примусового виконання виконавчого листа №329/232/17, виданого 12.05.2017 р. Чернігівським районним судом Запорізької області, який передбачає стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 154792 грн. 70 коп. При здійсненні виконавчого провадження державний виконавець склав опис майна боржника ОСОБА_1, до якого включив і інвентар для здійснення індивідуального сільського господарства.

У відповідності до імперативних приписів ЗУ «Про виконавче провадженн», а саме до пункту 11 переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, додатку до Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, віднесено сільськогосподарський інвентар осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством.

За таких підстав, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника №54340092 від 18.06.2018 р. прийнята всупереч нормі ЗУ «Про виконавче провадження», тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Постанови про арешт майна боржника №54340092 від 07.06.2018 р., №54340092 від 12.06.2018 р., №53811343 від 12.06.2018 р. суд вважає законними, оскільки вони прийняті відповідно до норм чинного законодавства, що встановлено наступним.

За виконавчим листом у справі №329/557/16-ц присуджено стягнення з фермерського господарства ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 за договором грошової позики в розмірі 408 210 грн. 37 коп. та судовий збір в розмірі 4082 грн. 12 коп. (солідарно).

За виконавчим листом у справі №329/792/17 присуджено стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 за розпискою в розмірі 45000 грн. та судовий збір в розмірі 640 грн.

За виконавчим листом у справі №329/1175/15-ц присуджено стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором в розмірі 226732 грн. 59 коп. та судовий збір в розмірі 2877 грн. 99 коп.

За виконавчим листом у справі №329/232/17 присуджено стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 за договором позики в розмірі 153260 грн. 10 коп. та судовий збір в розмірі 1532 грн. 60 коп.

Виконавчі провадження за вказаними виконавчими листами державним виконавцем в порядку примусового виконання приєднано до зведеного виконавчого провадження №54454118.

Статтею 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Виключення встановлені пунктом 10 переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, додатку до Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. Таким виключенням є незібраний урожай в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством.

Статтею 1 ЗУ «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство визначено як господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Оскільки визначення індивідуального сільського господарства законодавець не дає, суд повязує це поняття з особистим селянським господарством.

ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства та ОСОБА_2 є його членом. Це фермерське господарство має статус юридичної особи та є комерційно організацією, що підтверджується статутом фермерського господарства ОСОБА_4.

Земельна ділянка, площею 40 га, розташована на території Панфілівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, надана ОСОБА_1 у користування на підставі договору оренди від 17.07.2012 р. для ведення фермерського господарства.

Земельна ділянка, площею 5,2982 га, розташована на території Просторівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, надана ОСОБА_1 у користування на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 05.11.2015 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Земельна ділянка, площею 4,8921 га, розташована на території Просторівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, надана ОСОБА_2 у користування на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 05.11.2015 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На вказаних земельних ділянках знаходиться майбутній врожай, на який оскаржуваними постановами державного виконавця накладено арешт.

Скаржники обґрунтовують незаконність винесених постанов тим, що вони не відповідають приписам п. 10 та 11 переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, додатку до Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, оскільки незібраний урожай належить їм як особам, які займаються індивідуальним сільським господарством.

Однак суд з цим твердженням не погоджується, оскільки цільовим призначенням цих земельним ділянок є ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення фермерського господарства, що передбачає отримання певного доходу в даному випадку юридичною особою фермерським господарством ОСОБА_4. Скаржник ОСОБА_1 не заперечував, що використовує земельні ділянки, надані йому у користування, для потреб фермерського господарства.

ОСОБА_2 стверджувала, що використовує надану їй у користування земельну ділянку для здійснення індивідуального сільського господарства, однак доказів цього не надала. Суд також звертає увагу на те, що цільовим призначення цієї земельної ділянки також є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не особистого (індивідуального) сільського господарства.

Обставини справи вказують на те, що ОСОБА_2 є членом фермерського господарства та разом з чоловіком здійснює діяльність, передбачену його статутом, що включає зайняття сільським господарством в інтересах юридичної особи, метою якої є отримання прибутку від такої діяльності, на відміну від індивідуального сільського господарства, що передбачає таку діяльність для забезпечення особистих потреб. Для цього використовуються землі, що знаходяться у користуванні членів такого господарства.

Щодо вимоги виконавця від 12.06.2018 р. про заборону здійснення дій щодо збирання врожаю на земельних ділянках, площами 5,2982 га та 39,9998 га, суд вважає її такою, що прийнята у відповідності до норм закону та повязаною з постановами про накладення арешту на майбутній врожай цих ділянок.

Для зупинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №53811343 та №54340092, про що в своїх вимогах просять скаржники, суд необхідності не вбачає та обґрунтування такого зупинення скаржники не надають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 447,450,451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на незаконні дії державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника №54340092 від 18.06.2018 р., винесену державним виконавцем Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.М.Проценко

Повний текст судового рішення виготовлено 27 червня 2018 року.

Згідно з оригіналом: суддя А.М. Проценко