Постанова

Іменем України

03 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 361/6705/16-ц

провадження № 61-13223 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, приватна проектно-пошукова-виробнича фірма «М-Еко»,

представники приватної проектно-пошукової-виробничої фірми «М-Еко»: Чуба Роман Вікторович, КарасоваНаталія Вікторівна,

представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Коцюрби О. П., Мельника Я. С.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, приватної проектно-пошукової-виробничої фірми «М-Еко» (далі - ПППВФ «М-Еко») про визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та забов'язання повернути грошові кошти.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 березня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 20 жовтня 2016 року.

Перебуваючи у шлюбі, сторони вирішили придбати квартиру у новобудові для проживання сім'ї. 06 жовтня 2015 року ОСОБА_6 зі згоди ОСОБА_4 уклала попередній договір з ПППВФ «М-Еко» щодо придбання двокімнатної квартири НОМЕР_1, загальною площею 78, 39 кв м. по АДРЕСА_1.

Відповідно до умов вищевказаного договору покупець сплачує на користь продавця гарантійний платіж у розмірі 1 148 989 грн 91 коп. у тому числі ПДВ 20% - 191 498 грн 32 коп., за графіком відповідно до п. 5.1 договору, а після завершення будівництва і введення в експлуатацію житлового комплексу набуває право власності на квартиру шляхом укладення основного договору .

З 06 жовтня 2015 року по серпень 2016 року на рахунок ПППВФ «М-Еко» за рахунок коштів сім'ї внесено 398 370 грн.

Позивач зазначав, що у серпні 2016 року у сім'ї стався конфлікт, шлюб між сторонами розірвано, відповідач не бажала у добровільному порядку вирішити питання про поділ спільного майна, а тому просив суд: у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину грошових коштів у розмірі 358 533 грн, внесених на рахунок ПППВФ «М-Еко» за вищевказаним попереднім договором купівлі продажу квартири; зобов'язати ПППВФ «М-Еко» повернути йому 179 266 грн 50 коп., як 1/2 частину грошових коштів, внесених на рахунок ПППВФ «М-Еко» за попереднім договором купівлі-продажу квартири.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину грошових коштів у розмірі 358 533 грн, внесених на рахунок ПППВФ «М-Еко» за попереднім договором купівлі-продажу квартири НОМЕР_1 загальною площею 78, 39 кв м. по АДРЕСА_1, укладеного 06 жовтня 2015 року між ПППВФ «М-Еко» і ОСОБА_6

Зобов'язано ПППВФ «М-Еко»повернути ОСОБА_4 179 266 грн 50 коп., як 1/2 частину грошових коштів, внесених на рахунок ПППВФ «М-Еко» за попереднім договором купівлі-продажу квартири НОМЕР_1 загальною площею 78, 39 кв м. по АДРЕСА_1, укладеного 06 жовтня 2015 року між ПППВФ «М-Еко» і ОСОБА_6

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що подружжям за час шлюбу укладено вищевказаний попередній договір купівлі-продажу квартири, на виконання якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сплачено ПППВФ «М-Еко» гарантійні платежі у розмірі 398 370 грн. Отже, вказані кошти є спільним сумісними коштами подружжя, а тому ОСОБА_4 має право на 1/2 частину грошових коштів, внесених на виконання умов попереднього договору.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, апеляційну скаргу ПППВФ «М-Еко» задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ПППВФ «М-Еко» про визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та зобов'язання повернути грошові кошти відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у ОСОБА_6 на момент ухвалення рішення судом першої інстанції існувало право на укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу, а у ПППВФ «М-Еко» -обов'язок передати нерухоме майно у власність.

Крім того, між ОСОБА_4 та ПППВФ «М-Еко» відсутні будь-які договірні відносини, унаслідок яких у ПППВФ «М-Еко» виникло б зобов'язання по поверненню коштів.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час укладання попереднього договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ПППВФ «М-Еко» ним була надана згода на його укладення, що свідчить про те, що у придбання квартири вкладались спільні кошти подружжя. Крім того, зазначає, що ОСОБА_4 не надано доказів того, що позичені нею кошти були використані на сплату платежів відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу.

Учасники справи відзив на касаційну скаргу не подали.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення суду першої інстанції та апеляційного суду ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, у ОСОБА_6 існувало право на укладення у майбутньому основного договору купівлі-продажу квартири, а у ПППВФ «М-Еко» - обов'язок передати нерухоме майно у власність, що свідчить про дійсність зобов'язання по попередньому договору купівлі-продажу квартири від 06 жовтня 2015 року.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що ОСОБА_4 має право на 1/2 частину грошових коштів, сплачених на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири, є безпідставними, оскільки між ОСОБА_4 та ПППВФ «М-Еко» відсутні будь-які договірні відносини в наслідок яких у ПППВФ «М-Еко» перед позивачем виникло зобов'язання по поверненню коштів, сплачених на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І.Гулько

Ю. В.Черняк