Справа №560/1226/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження в м.Дубровиця справу за позовом Керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дубровицької районної державної адміністрації та Комунального закладу охорони здоров'я "Дубровицька центральна районна лікарня" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров'я за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 5274,06 гривень,
Позивач керівник Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дубровицької районної державної адміністрації та Комунального закладу охорони здоров'я "Дубровицька центральна районна лікарня" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з нього на користь Дубровицької районної державної адміністрації 5274,06 грн. витрат за перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні.
Свої вимоги мотивує тим, що вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Вказаном вироком встановлено, що ОСОБА_1 10 січня 2017 року приблизно о 22 год. 30 хв., знаходячись навпроти під'їзду АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка, яка переросла в тяганину та бійку між ними, в ході якої ОСОБА_1 захищаючись від ударів в обличчя, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, явно перевищуючи межі необхідної оборони та усвідомлюючи реальну невідповідність заподіюваної потерпілому шкоди небезпечності посягання, взявши з кишені куртки правою рукою розкладний ніж, наніс ним чотири удари в область голови та тулуба ОСОБА_2, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран спини по середньолопатковій лінії (поранення в IX та X міжреберних проміжках), з пошкодженням діафрагми та міжреберної артерії, що ускладнилося лівобічним гемотораксом, та двох колото-різаних ран лівої щоки, лівої скроневої (привушної) ділянок, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Потерпілим від кримінального правопорушення визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно відомостей (розрахунку витрат), наданих КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня" від 13.02.2017 року за №308/01-16/17, потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня" з 11.01.2017 року по 24.01.2017 року (13 ліжко-днів). Отож, оскільки КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня", було понесено витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 5274,06 грн., позивач просить стягнути їх з відповідача.
До початку розгляду справи від прокурора до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.29,31), в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.
В судовому засіданні із копії вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року, встановлено, що 10 січня 2017 року приблизно о 22 год. 30 хв., знаходячись навпроти під'їзду АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка, яка переросла в тяганину та бійку між ними, в ході якої ОСОБА_1 захищаючись від ударів в обличчя, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, явно перевищуючи межі необхідної оборони та усвідомлюючи реальну невідповідність заподіюваної потерпілому шкоди небезпечності посягання, взявши з кишені куртки правою рукою розкладний ніж, наніс ним чотири удари в область голови та тулуба ОСОБА_2, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран спини по середньолопатковій лінії (поранення в IX та X міжреберних проміжках), з пошкодженням діафрагми та міжреберної артерії, що ускладнилося лівобічним гемотораксом, та двох колото-різаних ран лівої щоки, лівої скроневої (привушної) ділянок, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України (а.с.6).
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка- розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. При цьому, розмір відшкодування фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння визначається виходячи з кількості ліжко- днів, проведених потерпілим в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
З розрахунку витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 за №308/01-16/17 від 13.02.2017 року, проведеного КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня, вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 11.01.2017 року по 24.01.2017 року - 13 ліжко-днів з діагнозом: проникаюче ножове поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням діафрагми та міжреберної артерії, колото-різаної рани лівої щоки та лівої привушної ділянки. Лівобічний гемоторакс. Всього на лікування потерпілоого ОСОБА_2 закладом охорони здоров'я було витрачено 5274,06 грн. (а.с.8).
Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України та ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 у зв'язку із спричиненням ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, зобов'язаний відшкодувати закладові охорони здоров'я витрати за лікування потерпілого ОСОБА_2, який перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня, з 11.01.2017 року по 24.01.2017 року, тому позов слід задовольнити.
Оскільки позов підлягає задоволенню, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.1191, 1206 ЦК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: підпис
Суддя Дубровицького
районного суду Оборонова І.В.