АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про встановлення факту надання неякісної правової допомоги, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання усунути недоліки в наданні безоплатної вторинної правової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2017 відмовлено у відкритті провадження у справі (а.с.4, 5).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.12.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с.17).

Постановою Верховного Суду від 04.04.2018 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20.12.2017 скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (а.с.35-37).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 02.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду (а.с.41, 42).

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі, чим також відмовив йому у доступі до правосуддя (а.с.8).

В судовому засіданні 13.06.2018, яке за клопотанням позивача проводилося в режимі відео конференції, останній заявив відвід колегії суддів.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2018 заяву ОСОБА_3 про відвід колегії суддів передано на автоматичний розподіл для визначення судді для її розгляду і, у зв'язку з цим провадження у справі зупинено (а.с.56).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід колегії суддів відмовлено (а.с.58).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018 поновлено провадження у справі і призначено судове засідання на 03.07.2018 (а.с.60, 61) про що був належним чином повідомлений позивач.

25.06.2018 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання позивача про надання безоплатної правової допомоги та он-лайн трансляцію судового засідання на офіційному YouTubeканалі «Судова влада України» (а.с.64,65).

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Насамперед, щодо клопотань позивача про надання безоплатної правової допомоги та он-лайн трансляцію судового засідання на офіційному YouTubeканалі «Судова влада України», слід зазначити наступне.

Закон України «Про безоплатну правову допомогу» визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 13 вказаного Закону визначено, що безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Статтею 14 цього ж Закону визначено суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу, проте позивач до цього переліку, при розгляді цивільної справи, не входить.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні належні законні підстави для звернення до відповідного центру щодо надання позивачу безоплатної вторинної правої допомоги при розгляді цивільної справи. При цьому, слід зазначити, що позивач реалізував своє право на звернення до суду, а також на апеляційне і касаційне оскарження судового рішення, тобто жодним чином не був обмежений у доступі до правосуддя.

Стосовно клопотання позивача про забезпечення он-лайн трансляції судового засідання на офіційному YouTube каналі «Судова влада України», то така трансляція не передбачена чинним процесуальним законом.

Отже, заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2017 ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якому, вказуючи на надання йому відповідачем невчасної та неякісної правової допомоги, просив зобов'язати відповідача усунути недоліки в наданні безоплатної вторинної правової допомоги та відшкодувати за рахунок відповідача спричинену йому моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. (а.с.1, 2).

Обґрунтовуючи висновок про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 31 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відсутні будь-які публічно-правові відносини, оскільки позивачем пред'явлено позов про зобов'язання відповідача усунути недоліки в наданні безоплатної вторинної правової допомоги та відшкодування моральної шкоди, заподіяної, на думку позивача, неналежною та невчасною правовою допомогою.

Більш того, застосовуючи правову норму ст. 31 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», суд першої інстанції невірно витлумачив її зміст.

Так, у відповідності до ст. 30Закону України «Про безоплатну правову допомогу» відмова органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, установи у наданні безоплатної первинної правової допомоги, службових та посадових осіб у наданні первинної правової допомоги може бути оскаржена в установленому законом порядку до суду. Рішення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду.

Статтею 31 вказаного Закону визначено, що дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правової допомоги, надання неякісної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду та в адміністративному порядку.

Законодавець у вказаній правовій нормі вказав на можливість оскарження дій та бездіяльності посадових і службових осіб в установленому законом порядку до суду або в адміністративному (позасудовому) порядку, тобто зі змісту означеної статті не вбачається вказівка на оскарження дій та бездіяльності посадових і службових осіб саме в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ураховуючи положення ст. 2 ЦПК та ст. 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

З огляду на зміст і правові підстави заявлених вимог, а також враховуючи відсутність публічно-правових відносин між позивачем і відповідачем, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про те, що дана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно із п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позову, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 липня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва