Провадження № 2/369/250/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2018 Києво-Святошинський районний суд в складі

головуючого - судді Усатова Д.Д.,

за участю секретаря Кузьменка П.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не є подружнім з причин непорозуміння, через несумісність характерів та різного погляду на життя. Сумісне господарство не ведеться з жовтня 2017 року. Сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо.

Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 21 вересня 2001 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку cім'ї, актовий запис № 1127.

Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 вересня 2001 року між ОСОБА_4 (далі - Позивач) та ОСОБА_3 (далі - Відповідач) Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб, про що 21 вересня 2001 складено актовий запис №1127.

Від спільного проживання сторони мають синів ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть.

Позивач вважає, що його подружнє життя з ОСОБА_3 надалі неможливе та суперечить його інтересам, у звязку з чим шлюб повинен бути припинений внаслідок його розірвання. Будь-які заходи примирення неможливі. Спір щодо виховання та матеріального забезпечення дітей між ним та ОСОБА_3 відсутній. На цей час між сторонами йдуть перемовини щодо укладання договору про участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей.

У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та, керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 21 вересня 2001 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку cім'ї, актовий запис № 1127.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: Д.Д.Усатов