Єдиний унікальний номер 237/1851/14-ц Номер провадження 22-ц/775/569/2018
Головуючий в 1 інстанції: Ліпчанский С.М.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар О.І., Корчистої О.І.

за участю секретаря судового засідання : Ситник Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу № 237/1851/14-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Мар?їнська міська рада , ОСОБА_5 про визнання недійсним зняття з реєстрації, визнання права на житлову площу, визнання недійсним реєстрації, визнання недійсним свідоцтва про право власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6,

на рішення Мар?їнського районного суду Донецької від 25 січня 2018 року (суддя Ліпчанський С.М.), ухваленого в приміщенні Мар?їнського районного суду Донецької в м. Курахово, повний текс рішення складено 05 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2010 року позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні квартирою №11 у будинку № 35 по вул. Петровського у м. Мар?їнка, Донецької області.

Ухвалою Мар?їнського районного суду Донецької області від 22 березня 2010 року провадження у зазначеній справі відкрито.

У квітні 2010 року позивач ОСОБА_6 звертається до суду з позовом до ОСОБА_8, треті особи Мар?їнська міська рада, Мар?їнська РВ ГУВС України в Донецькій області в якому просила суду визнання незаконним зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_6 за місцем проживання: м. Мар?їнка, вул. Петровського, б. 35 кв.11; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 11 у будинку № 35 про вул. Петровського у м. Мар?їнка, видане згідно розпорядження Мар?їнської міської ради.

Ухвалою Мар?їнського районного суду Донецької області від 08 квітня 2010 року провадження у зазначеній справі відкрито.

Ухвалою Мар?їнського районного суду Донецької області від 10 березня 2011 року цивільній справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні квартирою та цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання незаконним приватизації житлового приміщення та визнання незаконним позбавлення права на житлове приміщення, обєднано в одно провадження.

Позивачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 неодноразово уточнювали свої позовні вимоги та остаточно просили суду :визнати недійсним зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 Петровського у м. Мар?їнка, визнати за ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 право на зайняття житловою площею зазначеній квартирі; визнати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 у м. Мар?їнка, виданого згідно розпорядження виконавчого комітету Мар?їнської міської ради № 65 від 10 червня 2005 року на імя ОСОБА_10, недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що 7 березня 1995 року на підставі рішення Мар?їнської міської ради № 9/3 від 28лютого 1995 року, відповідачу ОСОБА_4 на родину з пяти чоловік, надано ордер № 8 на право зайняття три кімнатної квартири , площею 40,27 кв.м, за адресою: м. Мар?їнка, вул. Петровського, б. 35 кв.11 , згідно якого спірну квартиру мали право зайняти: ОСОБА_10 основний квартиронаймач, ОСОБА_9 , ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_3 Відповідач в 2005 році незаконно зняв з реєстраційного обліку ОСОБА_3 Також відповідач перешкоджає проживати у спірній квартирі всім відповідача.

Ухвалою Мар?їнського районного суду Донецької області від 21 вересня 2012 року визнано мирову угоду укладені між ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_8

Заочним рішенням Мар?їнської районного суду Донецької області від 16 серпня 2016 року заяву ОСОБА_13 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено, ухвалу Мар?їнської районного суду Донецької області від 21 вересня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним приватизації житлового приміщення та визнання незаконним позбавлення права на житлову площу, якою затверджено мирову угоду та закрито провадження, скасовано . Прийнято нове рішення, яким визнано недійсним зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за адресою : м. Мар?їнка, вул. Петровського, б. 35 кв.11. Визнано недійсним реєстрацію ОСОБА_3 за адресою: м. Мар?їнка, вул. Красноармійська,127. Визнано за ОСОБА_3В.Б ОСОБА_2 та ОСОБА_6 право на займану житлову площу в квартирі АДРЕСА_3 у м. Мар?їнка. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру №№ 11 будинку № 35 по вул. Петровського у м. Мар?їнка, видане згідно розпорядження виконавчого комітету Мар?їнської міської ради.

Ухвалою Мар?їнської районного суду Донецької області від 01 червня 2017 року скасовано заочне рішення Мар?їнської районного суду Донецької області від 16 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_8, третя особи - Мар?їнська міська рада ОСОБА_5 Ю.В. про визнання незаконною приватизації житлового приміщення та визнання незаконним позбавлення права на житлову площу , справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Мар?їнської районного суду Донецької області від 25 січня 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним зняття з реєстрації, визнання права на житлову площу, визнання недійсним реєстрації, визнання недійсним свідоцтва недійсним, відмовлено.

З зазначеним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_6, подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права , невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності не відповідає дійсності, оскільки судом не враховано , що про порушення свого права позивачі дізнались в 2007 року та саме у цьому розі звернулись до суду з позовом про визнання приватизації незаконною. Також не в відповідають дійсності висновки суду про те, що спірна квартира після пожежі не придатна для проживання.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Позивачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності .

Відповідач та його представник в судовому засідання проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, після перерви в судове засідання не зявились.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, після перерви в судове засідання не зявився.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та його представника, третю особу, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та пропуску строку позовної давності.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можливо, оскільки суд першої інстанції дійшов до нього з порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 березня 1995 року на підставі рішення Марїнської міської ради № 9/3 від 28.02.1995 року ОСОБА_8 разом з сімєю у складі 5 осіб видано ордер № 8 на право зайняття житловим приміщенням площею 40,27 кв.м., яке складається з 3 житлових кімнат в ізольованій квартирі за адресою АДРЕСА_4.

Згідно вказаного ордеру право займати житлове приміщення мали: ОСОБА_8 основний квартиронаймач, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вимогами ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звертаючись до суду з позовом ставили вимоги про визнання недійсним зняття з реєстраційного обліку, визнання недійсним реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_5.

Як вбачається із матеріалів справи спірне свідоцтво про право власності на житло від 10 червня 2005 року, видане згідно розпорядження від 10 червня 2005 року № 65, Марїнської міської радою ( а.с.121), проте суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та в порушення ст. 51 ЦПК України не обговорив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Марїнської міської ради.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Указом Президента України № 414/2016 від 28 вересня 2016 року «Про утворення військово-цивільної адміністрації» було утворено Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрацію Донецької області, в звязку з чим з утворенням Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області її статусу набуває Мар'їнська районна державна адміністрація Донецької області, а голова Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області набуває статусу керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області.

Згідно ст.3 Закону України « Про військово-цивільні адміністрації» у день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження: сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів).

Військово-цивільні адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їх виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання.

Також суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, не звернув уваги на те, що позивачами заявлялись вимоги про визнання недійсним зняття з реєстраційного обліку та постановку на реєстраційний облік ОСОБА_14 , а згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 травня 2004 року N 571 « Про організацію реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні» (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) оформлення реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб відповідно до території обслуговування проводять територіальні органи та підрозділи служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України.

Враховуючи, що предмет заявлених позовних вимог переважним чином стосується прав та обовязків Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області та відповідного підрозділу служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України, апеляційний суд позбавлений можливості у повній мірі зясувати всі обставини справи.

Відповідно до ч. п.3,4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігає обєктивність і неупередженість: розяснює у випадку необхідності учасника судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасника судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч.6 ст.130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Розглядаючи справу суд першої інстанції в порушення ст. 51 ЦПК України не обговорив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області та відповідного підрозділу служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України, і цими діями обмежив їх у правах, встановлених ст. 43 ЦПК України, порушивши принцип здійснення судочинства на засадах змагальності сторін.

Суд першої інстанції, не роз'яснив позивачу право звернутись до суду з клопотанням у порядку ст. 43 ЦПК України, та не залучив до участі у справі в якості співвідповідача Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрації Донецької області та відповідний підрозділ служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України, а суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень, не має права залучити цю особу до участі у справі на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.

Оскільки порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 376, 382, 383,384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Мар?їнського районного суду Донецької від 15 січня 2018 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Мар?їнська міська рада , ОСОБА_5 про визнання недійсним зняття з реєстрації, визнання права на житлову площу, визнання недійсним реєстрації, визнання недійсним свідоцтва про право власності, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

ОСОБА_15