Постанова

Іменем України

05 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 760/3827/14-ц

провадження № 61-10591св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок»,

представник відповідача - Іваненко МаріяВолодимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Українець Л. Д., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» (далі - ПрАТ «Діпрозв'язок») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заява ОСОБА_4 мотивована тим, що ПрАТ «Діпрозв'язок» тривалий час не виконує рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року про поновлення її на роботі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року було стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року про поновлення її на роботі, за період з 03 квітня 2014 року по 15 березня 2017 року у розмірі 60 263,45 грн, з утриманням з цієї суми податків і інших обов'язкових платежів.

Наказом ПрАТ ««Діпрозв'язок» від 09 серпня 2017 року № 147 її поновлено на роботі, однак, у порушення вимог статті 236 КЗпП України, не виплачено середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 16 березня 2017 року по 09 серпня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року про поновлення її на роботі, за період з 16 березня 2017 року по 09 серпня 2017 року у розмірі 12 484,90 грн, з утриманням з цієї суми податків і інших обов'язкових платежів.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_4 про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, а саме: у резолютивній частині рішення замість - «Поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року», зазначено - «Поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу новітніх технологій № 05 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року».

Оскільки наказом ПрАТ ««Діпрозв'язок» від 09 серпня 2017 року № 147 її поновлено не у той відділ та посаду, з яких було звільнено, то рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року фактично виконано підприємством лише 15 січня 2018 року, коли вона ознайомилася з наказом ПрАТ «Діпрозв'язок» від 20 грудня 2017 року №209/к, яким її поновлено на роботі на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року.

На підставі вказаного, ОСОБА_4 на підставі статті 236 КЗпП України стягнути з ПрАТ «Діпрозв'язок» середній заробіток за час затримки виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року про поновлення її на роботі, за період з 10 серпня 2017 року по день постановлення судом ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року про поновлення на роботі відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року фактично виконано ПрАТ «Діпрозв'язок» 09 серпня 2017 року, оскільки наказом від 09 серпня 2017 року № 147 ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року, тому підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку немає. Вказаний наказ повністю відповідає резолютивній частині рішення апеляційного суду про поновлення на роботі, при цьому наказ ПрАТ «Діпрозв'язок» від 20 грудня 2017 року № 209/к не змінює дати поновлення ОСОБА_6 на роботі, а прийнятий на виконання ухвали апеляційного суду про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судове рішення апеляційного суду скасувати і задовольнити її заяву про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року фактично виконано підприємством лише 15 січня 2018 року, коли вона ознайомилася з наказом ПрАТ «Діпрозв'язок» від 20 грудня 2017 року №209/к, яким її поновлено на роботі на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року, оскільки саме з цієї посади її було звільнено, тому прийняття наказу від 09 серпня 2017 року № 147/к не свідчить про виконання рішення суду про поновлення її на роботі. На підставі вказаного, ОСОБА_4 вважає, що має право на отримання середнього заробітку за період з 10 серпня 2017 року по 15 січня 2018 року.

У березні 2018 року ПрАТ «Діпрозв'язок» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, яким ОСОБА_4 було поновлено на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року, прийнято відповідний наказ від 09 серпня 2017 року № 147. При цьому, до роботи ОСОБА_4 не приступила, що підтверджується табелями обліку робочого часу за серпень-грудень 2017 року, тому підстав для задоволення її заяви про стягнення середнього заробітку немає.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд установив, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, зокрема, поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року.

Наказом ПрАТ «Діпрозв'язок» від 09 серпня 2017 року № 147 ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року.

27 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду із заявою про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року про поновлення її на роботі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року вищевказану заяву ОСОБА_4 задоволено, виправлено описку у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, а саме: у резолютивній частині рішення замість - «Поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року», зазначено - «Поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу новітніх технологій № 05 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року».

Наказами ПрАТ «Діпрозв'язок» від 20 грудня 2017 року №№ 111, 209/к, на виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, внесено наступні зміни:

- до наказу ПрАТ «Діпрозв'язок» від 01 серпня 2017 року № 67 «Про внесення змін до штатного розпису ПрАТ «Діпрозв'язок» - введено посаду інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 в кількості 1 штатної одиниці;

- до наказу ПрАТ «Діпрозв'язок» від 09 серпня 2017 року № 147/к «Про поновлення на роботі ОСОБА_4.» - поновлено на роботі ОСОБА_4 на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 ПрАТ «Діпрозв'язок» з 22 січня 2014 року.

На підставі вказаних обставин, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 на роботі поновлено на підставі наказу від 09 серпня 2017 року ,чим фактично виконано рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, при цьому наказ ПрАТ «Діпрозв'язок» від 20 грудня 2017 року № 209/к не змінює дати поновлення ОСОБА_6 на роботі, а прийнятий на виконання ухвали суду про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року.

Встановивши, що порушені права працівника були відновлені, крім того, ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року та від 22 листопада 2017 року з ПрАТ «Діпрозв'язок» стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року за період з 03 квітня 2014 року по 09 серпня 2017 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10 серпня 2017 року до 15 січня 2018 року.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки наявних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, що відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк