Постанова

Іменем України

16 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 677/2055/16-ц

провадження № 61-699св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Красилівська міська рада Хмельницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, Красилівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення межі суміжного землекористування.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці, що перебуває у його постійному користуванні, площею 0,26 га.

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «Атлас-Зем» для виготовлення кадастрової зйомки земельної ділянки. Згідно інформації, наданої йому 20 січня 2016 року, загальна площа його земельної ділянки становить 0,2101 га.

Встановивши, що його земельна ділянка зменшилась у розмірах,

ОСОБА_4 звернувся зі скаргою в прокуратуру, і з відповіді йому стало відомо, що ОСОБА_5 приватизовано земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_2 та межує з його земельною ділянкою.

ОСОБА_5 не погоджив межі своєї земельної ділянки з позивачем, порушив порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок. Приватизація земельної ділянки відповідача здійснена на підставі акта від

13 листопада 2014 року, затвердженого рішенням Красилівської міської ради від 03 грудня 2014 року № 15, чим порушено права ОСОБА_4 як суміжного користувача.

ОСОБА_4 просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішення 14 сесії Красилівської міської ради ХХІ скликання від 27 січня 1994 року, яким затверджено матеріали обміру присадибних земельних ділянок жителів міста Красилів в частині затвердження розміру земельної ділянки ОСОБА_5, рішення 57 сесії Красилівської міської ради шостого скликання від 03 грудня 2014 року № 15 «Про затвердження акта щодо погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_2», а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1, виданого 19 грудня 2014 року ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Красилівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення межі суміжного землекористування задоволено частково.

Усунено перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_4 шляхом скасування рішення 57 сесії Красилівської міської ради шостого скликання від 03 грудня 2014 року № 15 «Про затвердження акта щодо погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_3», а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1, виданого 19 грудня 2014 року ОСОБА_5

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_5 не дотримано порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок, а тому рішення міської ради, що стало підставою приватизації земельної ділянки відповідача, порушує право позивача як суміжного користувача та підлягає скасуванню. Видане на підставі виготовленої технічної документації згідно вказаного рішення Красилівської міської ради свідоцтво про право власності на земельну ділянку також підлягає визнанню недійсним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішення чотирнадцятої сесії Красилівської міської ради 21 скликання від 27 січня 1994 року в частині затвердження розміру земельної ділянки ОСОБА_5 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, розташовану в місті Красилові на АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строки позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_5, Красилівської міської ради Хмельницької області задоволено.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Красилівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішення Красилівської міської ради від 03 грудня 2014 року № 15 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 грудня 2014 року відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 818,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Красилівської міської ради Хмельницької області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 818,96 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Красилівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішення Красилівської міської ради від

03 грудня 2004 року № 15 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 грудня 2014 року мотивоване тим, що ОСОБА_5 не порушено права ОСОБА_4, оскільки погодження меж є виключно допоміжною стадією у порядку приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Крім того, вимог щодо неправомірності рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради Хмельницької області від 28 грудня 1999 року № 345, на підставі якого видано свідоцтво про право власності, позивачем не заявлялося.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалося, а тому судом апеляційної інстанції не перевірялося.

18 грудня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 через засоби поштового звʼязку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Хмельницької області від

28 листопада 2017 року та залишити в силі рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2018 року відстрочено ОСОБА_4 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Красилівського районного суду Хмельницької області цивільну справу № 677/2055/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Красилівської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення межі суміжного землекористування.

Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз'яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 березня 2018 року.

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

23 березня 2018 року Красилівська міська рада Хмельницької області через засоби поштового звʼязку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року - без змін.

02 квітня 2018 року ОСОБА_5 через засоби поштового звʼязку подано до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу

ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року - без змін.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішення Красилівської міської ради від 03 грудня 2004 року № 15 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 грудня

2014 року хвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом статей 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до пункту «г» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Звертаючись із даним позовом до суду, ОСОБА_4 просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішення 57 сесії Красилівської міської ради шостого скликання від 03 грудня 2014 року № 15 «Про затвердження акта щодо погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_2», а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1, виданого 19 грудня 2014 року ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішенням 57 сесії Красилівської міської ради шостого скликання від 03 грудня 2014 року № 15 «Про затвердження акта щодо погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_2», затверджено акт комісії Красилівської міської ради Хмельницької області від 13 листопада 2014 року, яким встановлено, що земельні ділянки позивача та відповідача розділені багаторічними межовими знаками, а саме: металевими стовпчиками та огорожею з металевих листів. ОСОБА_5 рекомендовано оформляти документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку в існуючих багаторічних межах, не порушуючи межі земельної ділянки на АДРЕСА_1. Тобто права ОСОБА_4 рішенням 57 сесії Красилівської міської ради шостого скликання від 03 грудня 2014 року № 15 «Про затвердження акта щодо погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_2», не порушено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня

2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Частиною першою статті 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 при поданні касаційної скарги відстрочено сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, з ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 307,20 грн.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 307,20 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська