Справа №333/7328/17
Провадження №2/333/606/18
27 березня 2018 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Варнавської Л.О.,
за участю секретаря судового засідання Некрашевич Є.В.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/7328/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи - Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач є батьком останньої, однак не виконує свої батьківські обов'язки, тривалий час не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3
У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Представники третіх осіб - Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області - у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі і просили вирішити спір з урахуванням всіх обставин справи в інтересах малолітньої дитини.
Суд, вислухавши пояснення позивача, покази свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження, НОМЕР_1, виданого 07.04.2015 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області (а.с.10), ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №13 від 07.04.2015 року) (а.с.10).
Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2016 року шлюб, зареєстрований 27.04.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано (а.с.8, 9).
Відповідно до довідок, наданих Кушугумською селищною радою, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані позивач ОСОБА_1, її мати - ОСОБА_4, її син ОСОБА_5, 1987 року народження, її доньки ОСОБА_6, 2010 року народження, і ОСОБА_3, 2015 року народження (а.с.12). За час проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою, від сусідів і мешканців селища скарг до селищної ради не надходило (а.с.13).
Згідно з актом обстеження умов проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1, складеного спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, умови проживання не з'ясовані через те, що двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідів з'ясовано, що ОСОБА_2 за даною адресою з'являється періодично, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями.
Як вбачається з висновку голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням доньки, не цікавиться її інтелектуальним, духовним, фізичним та психічним розвитком.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що позивач є її сестрою. ОСОБА_2 пішов з родини ще під час вагітності ОСОБА_1, після чого жодного разу не навідував дитину, аліменти на її утримання не платить. В минулому році вона зустріла відповідача на одному з ринків м.Запоріжжя. По його зовнішньому вигляді було видно, що він зловживає спиртними напоями.
З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Статтею 165 Сімейного кодексу України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.
Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).
У ході судового розгляду справи судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини ОСОБА_3, не піклується про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України, ч.4 ст.223, ст.ст.10-13, 77-80, 141, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи - Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок витрат по сплаті позивачем судового збору.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 29.03.2018 року.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Л.О. Варнавська