У х в а л а

19 квітня 2018 року

місто Київ

справа № 334/8166/16-ц

провадження № 61-16672ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 лютого 2018 року звернувся з касаційною скаргою на зазначене судове рішення.

Подана касаційна скарга не підлягає прийняттю касаційним судом до розгляду, оскільки заявником у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначено у скарзі його реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта.

Додатково Верховним Судом встановлено, що предметом позову є вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000, 00 грн.

За правилом пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи, що позивачем заявлено позов про відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення певної суми коштів та з урахуванням положення статті 19 ЦПК України, заявником оскаржується судове рішення, постановлене у малозначній справі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2018 року - 1 762, 00 грн.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Верховним Судом враховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведені та не обґрунтовані.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України наведені обставини наводяться та обґрунтовуються саме особою, яка подає касаційну скаргу. Такі доводи є обов'язковою складовою касаційної скарги, якою оскаржуються судові рішення, постановлені у малозначній справі.

Верховний Суд застерігає, що в разі недоведення заявником підстав оскарження судових рішень у малозначних справах, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, суд зобов'язаний буде відмовити у відкритті касаційного провадження незалежно від усунення інших перешкод для такого.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України в редакції Закону України від № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 19 травня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний