Справа № 594/246/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Зушман Г.І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача-адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, суд-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 липня 2016 року позичив відповідачу ОСОБА_3 2500 доларів США, які той повинен був повернути йому до 30 січня 2017 року, про що власноручно написав розписку в присутності свідків.

До терміну, визначеного в розписці, ОСОБА_3 кошти йому не повернув, на неодноразові вимоги повернути борг не реагує, тому позивач просить стягнути з відповідача 2500 доларів США, що станом на 07 березня 2018 року еквівалентно 65872,39 грн. з розрахунку по 26,348957 грн. за 1 долар США, а також судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн.

Відповідач подав відзив на позов, у якому виклав свої заперечення проти позову та вказав, що дійсно власноручно написав надану позивачем розписку на суму 2500 доларів, однак, не в звязку з укладення договору позики, а тому, що він влітку 2016 року керуючи автомобілем позивача марки Ауді А80 на автодорозі в м.Шумську Тернопільської області не справився з керуванням і вчинив ДТП. Тоді протокол про ДТП не оформили, але в пошкодженні автомобіля була його вина, тому він домовився з позивачем, що оплатить ремонт автомобіля. Як гарантію позивач зажадав від нього розписку про те, що якщо він не відремонтує автомобіль до зазначеного в розписці строку, то залишає автомобіль собі, а позивачу віддає кошти в сумі 2500 доларів США. Саме таку суму коштів позивач заплатив за автомобіль при його придбанні. З розписки, складеної ним 30 липня 2016 року, не вбачається, що він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти та зобовязується повернути позичені кошти в зазначений термін, тому така розписка не є документом, який виданий боржником кредитору за договором позики в підтвердження його укладення та умов договору.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що дійсно з вини ОСОБА_3 було вчинено ДТП на автомобілі, який перебував у його (позивача) користуванні. Проте, ОСОБА_3 не мав коштів на ремонт автомобіля, тому він позичив йому 2500 доларів США і вони домовилися, що після проведення ремонту відповідач поверне йому відремонтований автомобіль та кошти в сумі 2500 дол.США, про що відповідач і дав розписку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просить в його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Відповідач ОСОБА_3 30 липня 2016 року склав розписку, в якій вказав, що він зобовязаний виплатити 2500 доларів позивачу ОСОБА_1 протягом шести місяців.

Зазначене підтверджується оригіналом розписки, долученим позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Однак, розписка, надана позивачем, не містить підтвердження передання позивачем, як позикодавцем, відповідачу зазначеної в ній грошової суми.

Тому суд бере до уваги заперечення відповідача ОСОБА_3, який стверджує, що не отримував у борг від позивача 2500 доларів США, а мав їх виплатити позивачу у звязку з тим, що з його вини сталася ДТП, в якій він пошкодив автомобіль, що перебував у користуванні позивача.

При цьому суд враховує, що позивач у судовому засіданні не заперечує факту ДТП, яка мала місце в липні 2016 року.

З огляду на встановлені обставини суд вважає, що надана позивачем розписка не є належним та допустимим доказом укладення ним договору позики з відповідачем та наявності боргу відповідача перед позивачем у сумі 2500 доларів США за таким договором, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст.ст.202, 207, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 265, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстрацйний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрацйний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, про стягнення боргу за договором позики відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Апеляційного суду Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 квітня 2018 року.

Головуюча: