ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/236/18
Провадження №2/477/361/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника служби у справах дітей Вітовської РДА- Зелінської Р.Б.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - Служба у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши який, остаточно просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 2013 року проживала спільно з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_4. Після народження дитини відповідач покинув родину. На протязі всього часу стосунки із дитиною не підтримує, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не телефонує, не піклується про стан здоров'я, духовний, моральний розвиток своєї дитини, матеріальної допомоги не надає, не виявляє по відношенню до дитини батьківської уваги та піклування. Перешкод у спілкування з дитиною йому ніхто не чинить.

Через байдуже ставлення до дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками, Вітовською районною державною адміністрацією Миколаївської області наданий висновок від 01 березня 2018 року по доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила про вище викладене просила його задовольнити. Послалась на те, що відповідач з 2014 року не з'являється, не цікавиться долею дитини, не надає матеріальної допомоги, тому вважає, що він має бути позбавлений батьківських прав. Також просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно за останнім відомим місцем проживання (а.с. 59), а також з розміщенням судом оголошення про виклик відповідача в судове засідання на сайті Жовтневого районного суду вебпорталу судової влади України (а.с. 54), тому з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації підтримала позов та просила його задовольнити, підтвердивши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина, суду пояснила, що сторони є батьками малолітнього - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час реєстрації народження дитини батько був записаний за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, але 26.09.2014 року з'явився ОСОБА_4 та звернувся із заявою про визнання батьківства, в свою чергу батьківські обов'язки відповідач не виконує. Останній не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров'я, не утримує його матеріально, що свідчить про його свідоме усунення від виконання батьківських обов'язків. ОСОБА_4 до служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації із заявами з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною та бажання визначити час спілкування чи місця проживання дитини не звертався. Хлопчик живе разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Нею створенні всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Вона піклується про нього, займається вихованням та його здоров'ям.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що зять ОСОБА_4 ніяким чином не приймає участі у виховання, утриманні свого сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Донька ОСОБА_1 із своїм сином, а його - свідка онуком, проживає у його будинку та знаходяться на його утриманні. Відповідач з 2014 року дитину не відвідує, ніякої допомоги в його утриманні не надає. Вихованням та лікуванням дитини його донька займається сама, та за його - свідка матеріальної підтримки.

Вислухавши пояснення позивачки, представника служби у справах дітей, свідка ОСОБА_5, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне.

Позивачка є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 15).

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 5 при реєстрації, народження - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, так зі слів матері батьком дитини був вказаний ОСОБА_7 (а.с. 15), однак на підставі заяви відповідача про визнання батьківства № 27/03.26 від 26.09.2014 року до актового запису про народження дитини були внесені зміни, а саме: в графі батько вказаний ОСОБА_3, про що було видано повторне свідоцтво з відповідними змінами (а.с. 16-17).

Дитина зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38-39).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.03.2018 року, позивачка та дитина проживають у житловому будинку, умови проживання сім'ї задовільні, для малолітньої дитини створені належні умови проживання (а.с. 32-33).

Дитина часто хворіє, що підтверджується копією витягів з історії хвороби та лікуванням сина позивачка займається самостійно (а.с. 21-29).

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до відомостей наданих відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області станом на 04.04.2016 року на території Миколаївської області не значиться (а.с. 49).

Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30-31), посилаючись на самоусунення від виконання батьківських обов'язків , свідомо без будь-яких поважних причин, тим самим нехтуючи своїми батьківськими обов'язками.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Враховуючи викладене, з пояснень учасників справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини свідчать про ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, створенню для нього належних умов для проживання, здорового розвитку та навчання, що свідчить про нехтування своїми батьківськими обов'язками, що відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення його батьківських прав, та що таке рішення відповідає інтересам цієї дитини.

Окрім того, відповідно до приписів ст. 180 СК України, суд вважає необхідним також задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання його сина до досягнення дитиною повноліття. Щодо розміру аліментів, то з урахуванням заявлених вимог з мінімально встановленого гарантованого законом розміру аліментів, такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів з суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 704,80 грн. Також з відповідача на користь держави підлягають судові витрати за вимогою про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав у відношенні його малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспортні дані громадянина Республіки Таджикистан НОМЕР_1, виданий 02.08.2011 року, зареєстрованого АДРЕСА_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/ 4 (одної четвертої) частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (рахунок 0172, отримувач коштів Вітовське УК/Вітовський р-н/22030101 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992601, банк отримувача ГУДКУ в Миколаївській області, код банку отримувача МФО- 826013, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - судовий збір) судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2018 року.

Суддя Л.М. Семенова