Справа №473/4289/17 05.03.2018
Провадження №22-ц/784/430/18
Справа № 473/4289/17 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/784/430/18
П О С Т А Н О ВА

іменемУкраїни

05 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін, належним чином повідомлених про місце і час розгляду справи, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області про повернення позовної заяви, яка постановлена 15 січня 2018 року у приміщенні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області під головуванням судді Старжинської О.Є., у порядку цивільного судочинства за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про вселення, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, -

у с т а н о в и л а :

15 грудня 2017 року ОСОБА_2, діючи через свого представника Вишневського А.А., пред'явив до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2007 року, йому належить 14/25 часток будинку АДРЕСА_1

Іншими співвласниками цього ж будинку є відповідачі, які на сьогодні в ньому зареєстровані.

Оскільки відповідачі зайняли весь будинок та чинять йому перешкоди у користуванні його частиною будинку, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у 2009 році ухвалено усунути перешкоди у користуванні власністю та звільнити належну йому частину будинку.

У квітні 2011 року тим же судом, було ухвалено рішення, відповідно до якого, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8 було зобов'язано усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням, шляхом вселення ОСОБА_2 до будинку.

Рішення суду не було виконано, оскільки в рамках відкритого виконавчого провадження, його колишня дружина ОСОБА_3 28 вересня 2011 року дала розписку про те, що викупить у нього виділені йому рішенням суду 14/25 частини будинку, а він взамін відмовився від вселення в нього.

Проте та - зазначеної обіцянки не дотрималася, а строки для пред'явлення виконавчого листа до виконання вже пропущені. В поновленні цього строку Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 23 жовтня 2017 року відмовив.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про вселення його до будинку та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, шляхом зобов'язання відповідачів:

●звільнити 14/25 частки житлового будинку належних позивачу;

●не чинити перешкоди в користуванні 14/25 частки житлового будинку належних йому;

●надати ключі від воріт та входу до належної йому 14/25 частки житлового будинку.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2017 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а саме:

- відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;

- відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном є неконкретними і у разі їх задоволення не можуть бути виконаними.

Зокрема, заявлено вимогу надати позивачу ключі від воріт та входу до належної йому 14/25 частки житлового будинку, але не вказано кого має суд зобов'язати це зробити. Крім того, підлягає конкретизації, які саме ключі «від входу до належної йому 14/25 частки житлового будинку» мається на увазі, необхідно зазначити чи є окремий вхід до частини житлового будинку належного позивачу. Для виправлення цих недоліків, суд надав позивачеві десятиденний строк, який слід відліковувати з часу отримання копії ухвали.

Пославшись на невиконання названих вимог, суд своєю ухвалою від 15 січня 2018 року визнав позовну заяву неподаною і повернув її позивачеві.

ОСОБА_2 подав на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою передати справу до суду 1 інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування скарги посилався на те, що висновок суду суперечить положенням чинного процесуального законодавства.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху та надаючи йому строк для усунення недоліків, міський суд виходив з того, що по ній не може бути відкрито провадження, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175 та 177 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що і у визначений ним строк, позивач не усунув зазначені недоліки, а це позбавляє його можливості відкрити провадження у справі і вирішити справу по суті.

Колегія суддів з таким висновком міського суду не погоджується, вважає його помилковим, необґрунтованим і незаконним, виходячи з наступного.

За Конституцією України, ст.43 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна особа при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.5,6,12 ЦПК України).

В світлі виписаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав вимог процесуального законодавства й порушив право юридичної особи на захист її інтересів.

Пред'явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Стаття 175 ЦПК України передбачає перелік вимог, яким повинна відповідати позовна заява (заява), а саме: вона повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; ціну позову щодо вимог майнового характеру, чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, а також повинні додаватися документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що до неї додаються, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому кількісний та якісний склад документів, відповідно до принципу диспозитивності, позивач визначає сам.

Виключенням з цього правила є лише пряме зазначення закону, щодо обов'язковості надання певних документів.

Іншого законодавець не встановив, а тому вимоги суду, про надання на стадії пред'явлення позову документів, прямо не передбачених законом та ще й певної якості документів, які, як на його думку, повинні були б бути у справі, не можна вважати законними.

Відсутність певних документів, наявність яких суд вважав би за необхідне, або неналежна їх якість, можуть бути підставою для відмови у позові або їх не сприйнятті як доказу при їх правовій оцінці.

Зі змісту ст.ст.175, 177 ЦПК України вбачається, що позовна заява може бути визнана неподаною і повернута, у разі, якщо вона подана без додержання вимог, передбачених ст.175 ЦПК України та не оплачена судовим збором, а позивач на вимогу судді і у встановлений законом строк, не усунув недоліків позовної заяви, або не сплатив необхідних судових витрат.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суддя постановляє ухвалу.

Залишаючи позовну заяву без руху, а потім повертаючи її позивачу, Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області тлумачив положення ст.175 ЦПК України розширено, внаслідок чого висунув позивачеві безпідставні та необґрунтовані вимоги щодо необхідності усунення недоліків у позовній заяві, в той час як такі недоліки, навіть за умови їх наявності, не могли тягнути застосованого ним правового наслідку, у зв'язку з чим вчинив процесуальну дію, яку, за виписаних обставин, не повинен був вчиняти.

Позовна заява ОСОБА_2 містила усі необхідні відомості про права та обов'язки сторін й вимоги про здійснення судом певних дій із зазначенням способу судового захисту його інтересів.

Зокрема, позивач сформулював та зазначив підстави виникнення спору та порушення його прав, як власника майна. Крім того, в позові позивач заявив клопотання про витребування матеріалів цивільної справи та матеріалів з Вознесенського відділу поліції.

Інші, обставини, які були необхідні суду, повинні були встановлюватися і досліджуватися у судовому засіданні.

Вони не є таким недоліком позовної заяви, який би перешкоджав суду відкрити провадження у справі і розпочати його розгляд. Подання доказів, їх оцінка та обґрунтування позовних вимог можливі на наступних стадіях цивільного процесу.

Отже, зазначені в ухвалі судді від 15 січня 2018 року недоліки не свідчать про невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, а тому вважати їх обґрунтованої підставою для відмови у відкритті провадження у справі неможна.

Виходячи з викладеного, оскаржена ухвала підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України з направленням матеріалів справи до того ж суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі у відповідності до закону.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 379, 381-382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 разом з доданими до неї документами направити до того ж суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття по ній провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

_________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 06 березня 2018 року