Справа № 444/1152/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/475/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

З участю: сторін по справі та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_2 на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні ділянкою та зобовязаня відповідача вчинити певні дії ,

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в с. Городжів по вул.Вільна 34 Жовківського району Львівської області та відновлення огорожі відповідачами по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона проживає в житловому будинку №34 в с. Городжів Жовківського району Львівської області, який розташовано на земельній ділянці 0, 25 га. Земельна ділянка належить їй на праві власності з 2001 року і така нею приватизована, про що видано Державний акт. Всього площа ділянки становить 0,7273 га. Відповідачі зареєстровані в м. Львові, але проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який успадковано ОСОБА_4 Земельна ділянка, яка належить їй відгороджена від земельної ділянки відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 металевою огорожею, така встановлена давно за погодженням з попереднім власником будинку ОСОБА_6 Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно вчиняють сварки із-за земельної ділянки, мотивуючи тим, що будівлі на її земельній ділянці зведено неправильно, та що їм належить частина ділянки, якою вона повинна поступитися їм. Однак таке не відповідає дійсності, оскільки будівлі на її земельній ділянці зведено на законних підставах. Будинок, який тепер належить відповідачці ОСОБА_4 зведено близько до межі, всупереч вимогам плану забудови. Впродовж багатьох останніх років відповідачі чинять всілякі неподобства, спочатку зрізували дерева, кущі, які росли на межі їх ділянок, а надалі відповідач ОСОБА_5 демонтував огорожу її земельної ділянки протяжністю близько 20 м, яку за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27.12.2012 року було зобовязано відновити. Рішення в тій частині було виконано і відповідачами було встановлено зруйновану ними огорожу. Однак відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надалі чинять перешкоди, зрізають дерева, кущі та чинять перешкоди в користуванні належної їй частини ділянки, користуючись відсутністю огорожі заганяють свою худобу для випасу на її ділянку. Відповідачі зруйнували та демонтувавши решту металевої огорожі протяжністю 67 метрів, фактично знищили таку, внаслідок чого така непридатна вже до використання, що стверджено актом складеним комісією Лавриківської сільської ради. Внаслідок руйнування огорожі їй було завдано шкоду на суму 4020 грн., яку добровільно не відшкодовано і по даний час не відновлено огорожу. Просить позовні вимоги задовольнити.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Зобовязано ОСОБА_5, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Зобовязано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 встановити знесену ними металеву огорожу протяжністю 67 метрів між земельною ділянкою ОСОБА_3 та земельною ділянкою, яка зареєстрована на імя ОСОБА_4.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду оскаржила представник відповідачів ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що позивач вже зверталась з тотожним позовом, а відтак у суду були всі підстави для закриття провадження у справі. Крім цього, стверджує, що в мотивувальній частині рішення не наведено мотивів з яких суд встановив наявність фактів про чинення перешкод позивачу, а також фактів з яких суд визнав наявність порушення прав позивача. В порушення вимог процесуального закону, відповідачі не були належним чином повідомлені про розгляд справи. Поза увагою суду залишились ті обставини, що в заначений позивачем період часу відповідачі намагались виконати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27.12.2012 року та встановити огорожу, однак цьому перешкодило те, що представниками ПП «Геокапітал», які виїхали на місцевість, було встановлено накладення меж земельних ділянок, належних ОСОБА_3 та ОСОБА_6, відтак огорожа встановлена не була, а тому не могла бути і демонтована. Стверджує, що суд ухвалив рішення, взявши до уваги голослівні пояснення позивача та неналежні докази, а саме акт обстеження земельної ділянки від 29.04.2013 року з якого не встановлено, що до зрізання дерев та інших обставин зазначених в ньому причетні саме відповідачі. З врахуванням наведенеого просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_3 та її представника Дем»янович Г.М., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі є сусідами, їх земельні ділянки межують. З приводу землекористування між сторонами склалися неприязні стосунки.

Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯН № 478794 позивачу по справі ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га в с.Городжів вул.Вільна 34 Жовківського району Львівської області.

Земельна ділянка ОСОБА_3 межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 та була відгороджена сітчастою огорожею.

На земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_3 побудований житловий будинок разом із господарськими будівлями та літньою кухнею. З Свідоцтва про право власності на будівлі в с.Городжів вул.Вільна,34 від 28.06.1991 року виданого Червоноградським МБТІ на підставі рішення виконкому Жовківської районної ради вбачається, що такі є власністю ОСОБА_3

Земельна ділянка на якій знаходиться житловий будинок ОСОБА_4 на праві власності з 2001 року і така нею приватизована, що стверджується Державним актом серії ІУ-ЛВ № 094539 виданим на прізвище ОСОБА_7 (а.с.6). Площа земельної ділянки 0,7272га. Цільове призначення землі для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства.

Із акту обстеження земельної ділянки комісією Лавриківської сільської ради від 29.04.2013 року встановлено, що біля межі із сусідкою ОСОБА_4 зрізано дванадцять фруктових дерев (8 слив, 3 вишні, 1 абрикос), два кущі смородини та сімнадцять межових стовпців витягнуті із землі та лежать вздовж межі. Сітка з огорожі лежить на городі ОСОБА_3 вздовж межі протяжністю 67 метрів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 судом взято до уваги, що між сторонами тривалий час склалися непорозуміння з приводу землекористування та з цього приводу 27.12.2012 року було постановлено рішення суду щодо обставин,які мали місце на цей період часу.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27.12.2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Лавриківської сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання незаконним рішення, Державного акту та усунення перешкод зобов»язано ОСОБА_4, ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою та встановити знесену ним огорожу по старій межі земельної ділянки.

Рішення суду набрало законної сили, було виконано.

Однак, незважаючи на це, відповідачі надалі продовжують чинити перешкоди та самовільно демонтували металеву огорожу протяжністю 67 метрів.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_5 засуджений вироком Жовківського районного суду Львівської області від 28 березня 2014 року за ч.1 ст.125 КК України, за ч.1 ст. 129 КК України внаслідок неправомірних, винних дій із - за конфлікту з приводу землекористування із сусідкою ОСОБА_3 та її родиною. (а.с.15-18).

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив із зібраних по справі доказів щодо предмета спору, зокрема, акту обстеження земельної ділянки складеного комісією Лавриківської сільської ради 29.04.2013 року.

За змістом ст. 152 ч.2 Земельного кодексу України (далі ЗК) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 п.б ст.152 ЗК передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

За приписами статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що відповідач по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняють самоправні дії та спричинили шкоду позивачу ОСОБА_3 шляхом зняття огорожі протяжністю 67 м разом із металевими стовпцями, таке підлягає відновленню по існуючій межі.

Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо інших доводів апеляційної скарги в частині заперечення демонтажу огорожі відповідачами, неможливість виконати рішення суду через накладення меж земельних ділянок такі питання не були предметом спору, зустрічні позовні вимоги не заявлялися.

Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 червня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

ОСОБА_9