Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2018 Справа №607/10524/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення. ОСОБА_4 мотивовано тим, що з 1994 року по 2015 рік вона проживала у шлюбі з ОСОБА_3 Від даного шлюбу у них 15 травня 1996 року народився син ОСОБА_5 та 14 травня 2008 року дочка ОСОБА_6, яка проживає разом із еню та перебуває на її утриманні. 04 вересня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі 50 (пятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач свої зобовязання по сплаті аліментів не виконує, внаслідок чого станом на 01 червня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 7312,50 гривень. З часу винесення судом рішення доходи позивача не змінилися, отримує мінімальну заробітну плату, тому з такими доходами не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування, купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Крім того, відповідач змінив ключ у квартирі, де позивач зареєстрована разом із дітьми, чим змусив її винаймати житло та купувати новий одяг та інші необхідні речі. З часу винесення рішення судом зросли витрати на комунальні послуги та вартість продуктів харчування. Відповідач свої доходи приховує, має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки інших осіб на утриманні не має, проте аліменти не виплачує. З наведених підстав, позивач просить стягувати із відповідача аліменти в її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та вказав, що перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ з 05 червня 2018 року, а тому не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. В задоволенні позову просив відмовити.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу в них 14 травня 2008 року народилася дочка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 072721 від 20 травня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Із розрахунку заборгованості по аліментах за № 27998 від 21 травня 2018 року, виданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області слідує, що заборгованість ОСОБА_3 по виконанню судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, станом на 21 травня 2018 року становить 8242,5 гривень.

Як вбачається із довідки про доходи № 6 від 18 травня 2018 року, ОСОБА_2 працює у ТОВ «Розважальний центр «Подоляни» на посаді менеджера з адміністративних питань, загальна сума її доходу за період з 01 листопада 2017 року по 30 квітня 2018 року без урахування аліментів становить 21173, 81 гривень.

Із договору оренди житлового приміщення від 01 лютого 2018 року та копій квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що ОСОБА_2 орендує квартиру в орендодавця ОСОБА_7 за адресою вул. Чехова, 9/31, м. Тернопіль, строком на один рік.

Вимогами статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017 року частину другу статті 182 Сімейного кодексу України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів та зміни способу їх стягнення, позивач вказує ті обставини, що відповідач приховує свої доходи, а розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки зросли витрати на комунальні послуги, вартість продуктів харчування та інші витрати, які необхідні для виховання та прожиття дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 вказав, що він є безробітним та перебуває на обліку в Тернопільському МРЦЗ, про що надав суду довідку видану директором Тернопільського МРЦЗ Державного центру зайнятості № 666 від 20 червня 2018 року, якою підтверджуються обставини вказані відповідачем про факт його перебування на обліку як безробітного в Тернопільському МРЦЗ з 05 червня 2018 року.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З цих же підстав суд не бере до уваги, як належний доказ, долучені позивачем матеріали до позовної заяви, зокрема фотознімок скріншоту з сайту ОЛХ, договір оренди та квитанції про оплату комунальних послуг, оскільки такі дані не підтверджують саме факт покращення матеріального стану відповідача чи погіршення матеріального стану позивача порівняно із часом коли приймалося попереднє судове рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини.

Окрім того, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 4000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо.

При цьому, суду не надано доказів несення з боку позивача щомісячних витрат на утримання дитини в розмірі 4000 грн. та підтвердження необхідності саме вказаної суми для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини.

За таких обставин, доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду та є необгрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в сторону покращення, а у позивача - в сторону погіршення.

Судом встановлено, що відповідно до судового наказу з відповідача стягуються аліменти на малолітню дочку ОСОБА_6 в розмірі 50 (пятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень.

Отже, визначений попереднім судовим рішенням розмір аліментів є такий, що відповідає мінімально встановленому чинним законодавством України розміру аліментів на одну дитину.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не доведено та суду не надано жодних допустимих та належних доказів про те, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180,182,192 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2) про стягнення аліментів, зміну способу їх стягнення відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 липня 2018 року.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області ОСОБА_4