Справа № 182/6168/17
Провадження № 4-с/0182/11/2018
У Х В А Л А

Іменем України

07.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Ганни Василівни, заінтересована особа : ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2017 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду зі скаргою на рішення державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г.В.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебував виконавчий лист, виданий Нікопольським міськрайонним судом 04 квітня 2007 року по цивільній справі № 2-193/07 про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця Києва, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 13 листопада 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Термін пред'явлення виконавчого листа до виконання - ІНФОРМАЦІЯ_5.

Всупереч того, що дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 не досяг повноліття та згідно довідки Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби, на виконанні якого знаходився виконавчий лист , заборгованість за вищезазначеним листом фактично не погашена, заборгованість ОСОБА_4 станом на 30 червня 2017 року складає 165 451 грн 72 коп., державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г.В. 06 вересня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «По виконавче провадження», оскільки «закінчився передбачений законом строк для даного виду стягнення. Заборгованість по сплаті аліментів становить 510 грн. У виконавчому документі чітко прописано стягнути аліменти у частині стягнення суми платежу за один місяць».

Вважає, підстав для закінчення виконавчого провадження немає, рішення державного виконавця фактично позбавляє її права на стягнення аліментів на утримання сина з боржника. Крім того, про винесену постанову вона дізналася лише 25.10.2017 року, під час ознайомлення представника ОСОБА_2- ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження безпосередньо в приміщенні Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

На підставі викладеного, просить визнати неправомірною постанову державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г.В у виконавчому провадженні № 23769154 про закінчення виконавчого провадження від 06 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та скасувати вищезазначену постанову.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Ганни Василівни, заінтересована особа: ОСОБА_4 прийнято до провадження.

В судове засідання стягувач, боржник, державний виконавець не з'явилися, про дату, час і місце розгляду скарги були повідомленні належним чином (а.с. 160).

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 01 жовтня 2018 року надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, вимоги, викладені в заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 71).

В матеріалах справи наявні заперечення державного виконавця Г.В. Пільтяй, згідно яких зазначає, що дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г.В. вчинені згідно чинного законодавства (а.с. 33-34).

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи (скарги), належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №23769154, прийшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою про відкриття виконавчого провадження від 19 червня 2007 року , державним виконавцем Новіковою В.В. відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 23769154 з виконання виконавчого листа № 2-1934, виданого Нікопольським міськрайонним судом 20.04.2007 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів (а.с. 79).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року виданий дублікат виконавчого листа згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 04 квітня 2007 року по справі № 2-1934/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів (а.с. 117). Постановою про відновлення виконавчого провадження від 09 квітня 2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві Ткачовою К.В. відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1934 , виданого 20 квітня 2007 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця, починаючи з 13 листопада 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_4 станом на 30 червня 2016 року заборгованість по сплаті коштів на утримання дитини становить 165 451 грн 72 коп. (а.с. 153).

Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 76, 105).

Постановою про передачу виконавчого провадження (ВП № 23769154) від 26 червня 2017 року виконавчий документ № 2-1934 , виданий 20.04.2007 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця, починаючи з 13 листопада 2006 року і до досягнення дитиною повноліття переданий у Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с, 154 зворот).

Постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г.В. від 06 вересня 2017 року закінчено виконавче провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «По виконавче провадження», як встановлено державним виконавцем «закінчився передбачений законом строк для даного виду стягнення, заборгованість по сплаті аліментів становить 510 грн. У виконавчому документі чітко прописано стягнути аліменти у частині стягнення суми платежу за один місяць».

Закон України №1404-УІІІ від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» набрав чинності 05.10.2016 року.

На час, коли стягував дізналась про порушення свого права, вказаний Закон набрав чинності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, виконання судових рішень у цивільному судочинстві це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Суд при вирішенні даної скарги також керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також роз'ясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

В світлі практики Європейського суду з прав людини, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У п. 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 року та у п. 51 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 року Європейський суд з прав людини наголошує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система держави допускала, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до п. 66 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.1999 року ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 № 6 передбачено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом „Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"..

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Виходячи з мотивувальної частини постанови від 06 вересня 2017 року, вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів становить 510 грн, а, отже, оскільки на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження існувала заборгованість по стягненню присуджених з боржника коштів, постанова державного виконавця винесена з порушенням вимог, передбачених п.ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, судом не встановлено, що державним виконавцем було вжито всіх, передбачених Законом заходів щодо примусового виконання судового рішення та в повному обсязі.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 76, 105).

До того ж суд зазначає, що частиною 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

За таких обставин, суд дійшов висновків, що постанова державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г.В у виконавчому провадженні № 23769154 про закінчення виконавчого провадження від 06 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 18, 76-81, 260, 353, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, ст.. 5, 12, 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Ганни Василівни, заінтересована особа : ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Ганни Василівни у виконавчому провадженні № 23769154 про закінчення виконавчого провадження від 06 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини видів заробітку (доходу) боржника щомісячно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева