Справа № 559/1151/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду м. Дубно справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що проживав зі своїм братом ОСОБА_5 без реєстрації з 2008 року у будинку, який належав їм на праві спільної часткової власності за адресою: вул. З. Півоварової, 2 в с. Майдан Дубенського району. В кінці 2014 року брат впав та отримав черепно - мозкову травму і потребував дорогого лікування та догляду, так як перебував в безпорадному лежачому стані. Весь догляд за ним та забезпечення медичними препаратами та засобами здійснював він, так як інших близьких родичів у них не було.

ОСОБА_5 перебував на лікуванні з 27.12.2014 до 26.01.2015 в нейрохірургічному відділенні Рівненської міської лікарні з діагнозом: закрита черепно - мозгова травма, забій головного мозку середнього ступеня з крововиливом в шлуночкову систему і в субархаїдальній простір, гострі розлади особистості і поведінки змішного ґенезу, гострий ерозивно-виразковий езофагіт, ерозивний гастрит, гостра виразка цибулини ДПК, ерозивний бульбіт. З 26.01.2015 перебував на лікуванні в ОСОБА_6 ЦРЛ у вкрай важкому стані. 31.01.2015 брат помер у лікарні. Весь цей час він самостійно опікувався хворим братом, купував ліки за свій рахунок, постійно їздив, доглядав, допомагав, забезпечував всім необхідним, незважаючи на те, що у брата була ще дочка ОСОБА_4, відповідачка по справі. Вона свого батька не відвідувала, ні в дома, коли він був здоровим, ні в лікарні, і не прийшла навіть на похорон. Ні разу не була на поминальному обіді. Жодних коштів, ні на лікування, ні на поховання батька вона не дала.

Однак, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на його майно, а саме: на 1/2 будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. З. Півоварової, 2 в с. Майдан Дубенського району Рівненської області. 18.06.2015 ОСОБА_4 звернулася в ОСОБА_6 нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. З такою ж заявою звернувся і він.

В серпні 2015 року він звернувся з позовом до Дубенського міськрайонного суду з питанням про визнання права на спадкування із спадкоємцем першої черги та усуненння від права на спадкування відповідачки.

Однак, рішенням від 11 квітня 2016 року в позові було відмовлено. Згідно відповіді нотаріуса Другої ОСОБА_6 Державної нотаріальної контори на адвокатський запит від 19 квітня 2017 року вих № 236/02-14, спадщину прийняла спадкоємець першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, - дочка померлого ОСОБА_4 і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку 1/2 житлового будинку та земельної ділянки, що належали померлому.

На лікування брата він затратив 15 200 грн., на поховання, церковні послуги та встановлення пам'ятника 12837 грн., жалобний обід та поминальні робив вдома, продукти купував в крамницях та на ринку, тому документально підтвердити не може і не просить їх відшкодовувати.

Жодної копійки спадкоємиця майна йому не повернула. Заощаджених грошей на дороге лікування та поховання у брата не було, всі витрати пов'язані з його лікуванням та похованням сплачував він. Вважає, що відповідачка, як спадкоємиця майна покійного, зобов'язана відшкодувати всі витрати, які він поніс за лікування і поховання її батька. Просить стягнути з ОСОБА_4 кошти на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_5, який помер 31.01.2015, у розмірі: 15200 грн. на лікування та 12837 грн. на поховання ОСОБА_5

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, показав, що доглядав хворого брата. Всі необхідні ліки купував сам, поховав сам. Просить стягнути з відповідачки лише ту суму, яка документально підтверджена, хоч насправді грошей витратив більше: 15 разів їздив в лікарню м. Рівне, кожний раз 300 грн. на бензин, 5000 грн. заплатив, щоб доглянули брата. Докладав усі сили, щоб його врятувати. Відповідачка ні разу не навідала батька, не цікавилась ним, хоч вони живуть у маленькому селі, з якого позивачка виїхала, але має там родичів, - і всі знали травму і смерть. Вона не допомогла з похованням і навіть не знає, де похований її батько, але спадщину прийняла, а тому за законом зобов»язана відшкодувати понесені витрати на лікування і поховання брата. Просить стягнути лише ті витрати, які підтверджені документально, і не просить доньку оплачувати поминальні обіди. Дійсно продали разом квартиру в 2009 році, але за домовленістю поділили з братом гроші між собою, потім у брата їх вкрали, а він свої зміг зняти з рахунку банка лише після ріщення суду. Має при собі оригінали документів для огляду.

Представник позивача підтримала позовні вимоги із зазначених у позові підстав. Щодо заперечень відповідача, то доказів на обгрунтування заперечень не надано. Наявність довідки про реєстрацію у 1996 році за померлим трактора 1993 року випуску не означає, що цей трактор був станом на 2015 рік та ще й у справному стані, щодо тварин у господарстві, то брати жили разом з матір"ю в селі і утримували тварин теж разом, після смерті матері брати також спіьлно вели домашнє господарство. Квартира продана в 2009 році і гроші поділили між собою брати порівну, але позивач поклав їх на рахунок в банку, а покійний сховав дома, потім ці гроші викрали, про що одразу покійний заявляв у міліцію, навіть в газеті новину друкували, але справу так і не розкрили. Покійний отримував мінімальну пенсію, на яку неможливо було пролікуватись. А позивач мав заощадження, які зміг зняти лише за рішенням суду, на підтвердження чого надані відповідні докази.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, показала, що позивач не давав батькові жити разом з матір»ю, мав на нього вплив, позивач використовував працю її батька. Вона ж батькові не допомагала фінансово ніколи, бо він догляду не потребував. В селі не проживала. Участі у похованні батька вона не приймала, бо їй не повідомили про смерть батька, але і на роковини не приходила, пам"ятник батьку не ставила, після поховання двічі була на могилі - там вже все хтось поприбирав. Половину коштів за пам"ятник відшкодовувати не буде, бо нехай витрати несе брат батька, у позивача є половина хати і половина земельної ділянки, які можна продати. Спадщину після смерті батька прийняла лише вона.

Представник відповідачки позов не визнала, показала, що відповідачка не знала про те, що батько був у тяжкому стані, про те, що він помер теж не знала. Позивач не дозволяв своєму братові спілкуватися з донькою. Дійсно ОСОБА_5 потребував стороннього догляду, але він отримував пенсію, тому позивач доглядав його за його ж кошти. Він мав достатньо коштів для лікування брата, оскільки в останнього був трактор, 1996 року реєстрації, отже у нього був матеріальний достаток, у 2009 році ним була продана квартира. І власником квартири був померлий, тому усі кошти з продажу належать йому ж, і ті 9000 доларів, що забрав собі позивач. Визнають факт існування кримінального провадження за заявою ОСОБА_5 про викрадення у нього в 2009 році 9000 доларів, яке зупинене на даний час. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників, дослідивши докази, оглянувши оригінали документів, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 167101 від 02.02.2015, ОСОБА_5 помер 31січня 2015 року (а.с. 6).

Згідно довідки КЗ Дубенська ЦРЛ № 291 від 06.04.2017, ОСОБА_5 перебував на лікуванні в ОСОБА_6 ЦРЛ з 26.12.2014 до 27.12.2015. Переведений у відділення нейрохірургії Рівненської ЦМЛ, де перебував з 27.12.2014 до 26.01.2015. З 26.01.2015 до 31.01.2015 перебував в неврологічному відділенні КЗ «ОСОБА_6 ЦРЛ» з діагнозом: закрита черепно-мозгова травма, забій головного мозку середнього ступеня з крововиливом в шлуночкову систему і в субархаїдальній простір, мозкова кома, вторинна гіпостатична плевропневмонія. Помер 31.01.2015 ( а.с. 7). Про це ж свідчить медична картка хворого ОСОБА_5 (а.с. 60-80).

У повідомленні нотаріуса Другої ОСОБА_6 Державної нотаріальної контори від 19 квітня 2017 року вих. № 236/02-14 зазначено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла спадкоємець першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, - дочка померлого ОСОБА_4 і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку 1/2 житлового будинку та земельної ділянки, що належали померлому (а.с. 8).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11.04.2016, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 08.06.2016, в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи: Другої ОСОБА_6 ДНК, ОСОБА_7, про визнання права на спадкування із спадкоємцем першої черги та усунення від права на спадкуванн, - відмовлено (а.с. 9-12).

Згідно довідки Майданської сільської ради Дубенського району, ОСОБА_3 проживає без реєстрації з березня 2008 року за адресою: вул. З. Півоварової, 2, с. Майдан Дубенського району. Похоронив брата ОСОБА_5 за власні кошти (а.с. 13).

Як зазначено у довідці № 1 від 04.05.2017, виданій Свято-Дмитрієвською православною громадою с. Майдан, ОСОБА_5 був похований за православною традицією. Про звершення чину похорону звертався брат покійного ОСОБА_3 (а.с. 15).

Відповідно до накладної № 112 від 15.10.2015, ОСОБА_3 заплатив за пам»ятник, надгробну плиту тощо 10500 грн. (а.с. 16). Згідно квитанції ПП Войтицький за необхідні поховальні атрибути ОСОБА_8 спачено 2337 грн. (а.с. 17).

Витрати позивача на лікування ОСОБА_5 склали 15200 грн., що підтверджується чеками та квитанціями (а.с. 18-24). Перелік медикаментів, що призначались хворому ОСОБА_5 за період стаціонарного лікування в КЗ «ОСОБА_6 ЦРЛ» з 26.01.2015 до 31.01.20015, зазначений в інформаційній довідці № 205 від 16.03.2018 (а.с. 240-241). Перелік медикаментів, що призначались хворому ОСОБА_5 за період стаціонарного лікування в КЗ «ОСОБА_6 ЦРЛ» з 26.01.2015 до 31.01.20015, зазначений в інформаційній довідці № 205 від 16.03.2018 (а.с. 240-241). Також адміністрацією Центральної міської лікарні 27.10.2017 за вих. №1-10/2805 надано перелік медичних препаратів на лікування ОСОБА_5 за період стаціонарного лікування у відділенні нейрохірургії з 27.12.2014 до 26.01.2015 (а.с. 49-50). Найменування медпрепаратів міститься і в чеках, наданих до позовної заяви. Проте, встановлено, що позивачем сплачено 219 грн. благодійних внесків, які відшкодуванню не підлягають, оскільки вони сплачуються у добровільному порядку і не є матеріальними витратами на лікування.

ОСОБА_3 отримав допомогу на поховання ОСОБА_5 у розмірі 2098 грн., про що свідчить повідомлення Дубенського ОУПФУ № 1305/09 від 05.07.2017 (а.с. 87). Позивач мав власні заощадження, що підтверджується ощадними книгами "Західінкомбанк" (а.с. 81-82), які зняв згідно виконавчого листа від 16.04.2014 за рішенням Рівненського міського суду від 26.03.2014, а саме: 76 056 грн. (а.с. 83, 107-108), також згідно довідки Філії Рівненського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" від 27.09.2017 №12-24/34 щодо руху коштів по пенсійному рахунку позивача в період з 01.01.2014 до31.12.2015 нараховано 46203,82 грн. (а.с.84).

Згідно інформації Головного управління держпродспоживслужби в Рівненській області за вих.№01-09/2934 від 17.02.2017, за ОСОБА_5 на території Рівненської області зареєстровано мінітрактор "Прикарпатець" 1993 року випуску, свідоцтво пр реєстрацію АК201176 від 05.04.1996 (а.с. 85). Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі-подажу 16.07.2009 ОСОБА_5 продав в м.Рівне квартиру за 17421 грн. (а.с.47.)

Згідно матеріалів спадкової справи №126/2015, заведеної після смерті ОСОБА_5 прийняла дочка померлого ОСОБА_4, якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. З. Півоварової, 2 в с. Майдан Дубенського району Рівненської області. Із заявою на прийняття спадщини звернувся також і ОСОБА_3 (а.с. 131-147).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідач у справі є спадкоємцем спадкового майна померлого ОСОБА_5

Згідно з ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

У статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, зазначена норма закону чітко визначає, що комплекс заходів та обрядових дій, якими є організація поховання померлого і проведення у зв"язку з цим ритуальних послуг, охоплює поняття поховання померлого, і ці заходи здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Також до поняття поховання відноситься облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, тобто встановлення пам"ятника.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторона позивачів довела суду, що ОСОБА_3 поніс витрати на лікування, догляд та поховання ОСОБА_5 А сторона відповідачів не надала суду доказів, які б доводили, що покійний ОСОБА_5 лікувався за власний рахунок, оскільки наявність інформації про реєстрацію мінітрактора від 1996 року не вказує на достатній матеріальний стан покійного у 2014-2015 роках, а на одну мінімальну пенсію цього зробити не можливо. Усі сторони визнають, що кошти від продажу квартири, які мав покійний, у нього викрадено ще у 2009 році. Щодо позиції представника відповідача, що оскільки власником квартири був покійний, отже і йому належать кошти, суд зауважує, що особи з повною цивільною дієздатністю вільні самі розпоряджатись коштами на власний розсуд і цей добровільний розсуд не обмежується тим, хто є номінальним власником майна. Більше того, померла людина не може встановити через рік собі пам"ятник, а негативні емоції до особи, яка встановила цей пам"ятник, не означають, що можна не відшкодовувати його вартість. Відповідачка визнає, що не витрачала кошти ні на догляд батька за життя, ні на його поховання, ні на встановлення пам"ятника. Відповідачка є єдиною спадкоємицею, і згідно чинного законодавства зобов"язана відшодувати витрати, незалежно від відносин між нею та її дядьком.

У зв'язку з лікуванням ОСОБА_5 позивачем було витрачено 15200 грн., які підлягають до часткового відшкодування, без врахування добровільних внесків, та на поховання - 12837 грн., які підлягають до повного відшкодування відповідачем, оскільки є обґрунтованими та доведеними позивачем.

Відповідно дост.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1232, ЦК України, 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: вул. Грушевського, 164/68, м. Дубно, Рівненської області) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: вул. Корольова, 2/119, м.Рівне) кошти на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_5, який помер 31.01.2015, у розмірі: 14981 (чотирнадцять тисяч дев»ятсот вісімдесят одну) грн. на лікування та 12837 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн. на поховання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 635 (шістсот тридцять п"ять) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з моменту його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 27 березня 2018 року.

Суддя: