25.06.2018431/2580/18/8013/2018
Справа: 431/2580/18-ц
Провадження: 2-о/431/839/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Березка О.М.,

за участі секретаря Кобиляр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила суд встановити факт, того, що її мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 25.06.2016 в селищі Іванівка Луганської області. В обґрунтування заяви заявник посилалась на те, що на підтвердження факту смерті її матері було видано лікарське свідоцтво про смерть №61 від 27.06.2016 Антрацитівською центральною багатопрофільною лікарнею так званої ЛНР, яке є недійсним, так як видане на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті матері має для заявника юридичне значення.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, в заяві просили суд про розгляд справи без їхньої участі.

Представник заінтересованої особи Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду із задоволенням заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Заявник ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника від 27.05.1975, актовий запис № 333 та копією паспорта заявника.

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 61 від 27.06.2016, виданого Антрацитвіською центральною поліклінікою, ОСОБА_2 померла 25.06.2016, причина смерті: хронічна серцева недостатність ІІІ ст., кардіосклероз дифузний.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом ч. 2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній.

Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. місто Антрацит Луганської області.

За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи вказану ксерокопію медичного свідоцтва про народження, виданого лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, доведеним встановлення факту смерті ОСОБА_2.

На підставі наведеного, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 317 , ч. 2 ст. 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (представник ОСОБА_3Г.), заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Іванівка Антрацитівського району Луганської області, яка померла 25 червня 2016 року в селищі Іванівка Антрацитівського району Луганської області, причина смерті: хронічна серцева недостатність ІІІ ст., кардіосклероз дифузний.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Старобільський районний суд Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.М. Березка