АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1749/18 Справа № 192/587/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позов мотивований тим, що вона проживала спільною сімєю та вела спільне господарство з відповідачем з грудня 2006 року по квітень 2013 року. Від їх спільного проживання вони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Позивачка зазначає, що донька проживає з нею, матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, участі в її вихованні не приймає. На даний час відповідач має мінливий дохід, у звязку з чим, посилаючись на ст.ст. 182, 184 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1690 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, якій й просила стягнути.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1690 грн., щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці регулярно не надає, хоча зобовязаний це робити, а тому з нього підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити зменшивши суму стягнутих аліментів до 200 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що стягнення з нього 1690 грн. щомісячно аліментів становить його в дуже важке матеріальне становище і він не має змоги сплачувати таку суму.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, судом встановлено, що від спільного проживання у сторін народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківство відповідача відносно якої підтверджується заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року (а.с. 21-22), а також свідоцтвом про народження серії І-КИ № 630368 від 006 квітня 2017 року виданого Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (а.с. 9).

Згідно довідки виконкому Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 19 від 03 квітня 2017 року дитина ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою (а.с. 11).

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці регулярно не надає, хоча зобовязаний це робити.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, а згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1690 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що у сторін від шлюбу є неповнолітня дитина, яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а також відповідач може платити аліменти у запропонованому позивачкою розмірі, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Згідно ст.ст. 182-183, 191 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Також у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1690 грн. суд першої інстанції обгрунтував свій висновок тим, що відповідач непрацевлаштований, його заробіток є мінливим, разом з цим як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно ніде не працює, має мінливий дохід, а також за зстаном здоровя він потребує лікування, звязку з чим з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину, колегія суддів важає за необхідне зменшити розмір аліментів до 1000 грн., оскільки такий розмір аліментів на даний час є справедиливим.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача змінити, визначивши аліменти в розмірі 1000 грн.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги про стягнення з відповідача 200 грн. колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки такий є незначним та доказів моживості сплачувати аліменти суду надано не було.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, аліментів на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити та зменшити суму стягнення з 1690 грн. 00 коп. до 1000 грн. 00 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича

ОСОБА_6