Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 408/4580/17-ц
Провадження № 22ц/782/226/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Коротенка Є.В.,

суддів: Луганської В.М., Яреська А.В.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_2;

заінтересована особа - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області;

заінтересована особа -головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка Маргарита Володимирівна;

заінтересована особа - Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 06 лютого 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Біловодського районного суду Луганської області зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області) Галушка М.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог скаржник зазначив, що 24.07.2013 року Станично-Луганським районним судом Луганської області було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення від 21.05.2012 року у цивільній справі № 2-30/12 про зобов'язання Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області видати ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай).

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 11.04.2014 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43004840.

27 травня 2016 року у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області було відновлено виконавче провадження № 43004840, згідно дублікату виконавчого листа, виданого Біловодським районним судом Луганської області 13.05.2016 року у цивільній справі № 408/1903/16 (провадження №6/408/19/16).

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. від 08.09.2017 року виконавче провадження № 43004840 було закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з надісланням виконавчого документа до суду, який його видав, оскільки рішення суду боржником не виконане, а виконавцем до органу досудового розслідування надіслано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Дану постанову державного виконавця скаржник вважає незаконною, оскільки вона винесена поспішно та порушує його права і інтереси щодо належного виконання судового рішення.

Просив суд визнати неправомірною та скасувати вказану постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. від 08.09.2017 року, зобов'язавши державного виконавця відновити виконавче провадження № 43004840.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 06.02.2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Суд ухвалив:

-визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. від 08.09.2017 року № 43904840 про закінчення виконавчого провадження;

-зобов'язати головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. відновити виконавче провадження № 43004840.

Не погодившись із вказаною ухвалою, відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області звернувся до суду з апеляційною скаргою на неї та, посилаючись на її незаконність і порушення норм матеріального і процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно досліджені обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлено, що 21.05.2012 року Станично-Луганським районним судом Луганської області у цивільній справі № 2-30/12 р. було винесене рішення, яким:

- за ОСОБА_2 було визнано право на земельну частку (пай) у розмірі 8,36 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району;

- зобов'язано Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області видати сертифікат на земельну частку (пай).

На підставі даного рішення суду ОСОБА_2 було видано виконавчий лист про зобов'язання Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області видати йому сертифікат на земельну частку (пай), на підставі якого 11.04.2014 року відділом ПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області було відкрите виконавче провадження № 43004840.

Після втрати у 2014 році у зв'язку з проведенням АТО виконавчого провадження, на підставі дублікату виконавчого листа, виданого 13.05.2016 року Біловодським районним судом Луганської області, 27.05.2016 року виконавче провадження № 43004840 було відновлене.

Однак рішення суду в частині зобов'язання Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області видати ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) залишилось не виконаним.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. від 08.09.2017 року виконавче провадження № 43004840 було закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з надісланням виконавчого документа до суду, який його видав, оскільки рішення суду боржником не виконане, а виконавцем до органу досудового розслідування надіслано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

З таким висновком державного виконавця погодитись не можливо з наступних підстав.

Так, відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст.63 цього Закону.

При цьому ч.3 ст.63 вказаного Закону встановлено, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Станично-Луганського районного суду від 21.05.2012 року залишилось невиконаним у зв'язку із внесенням з часу його ухвалення суттєвих змін до земельного законодавства. Згідно цих змін місцеві державні адміністрації фактично втратили повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення із земель державної власності, розташованих за межами населених пунктів.

Також у зв'язку із внесеними до законодавства змінами на цей час не видаються сертифікати на земельну частку (пай). Між тим, статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)» передбачено, що рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

На даний час, згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення із земель державної власності наділений Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, якими є органи Держгеокадастру.

Разом із тим, п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець, крім іншого, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.33 зазначеного Закону, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Державний виконавець, у відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Головний державний виконавець відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. на зазначені норми права належної уваги не звернула, встановивши наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або взагалі роблять його неможливим,до суду із відповідним поданням (заявою) про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення не звернулась.

При таких обставинах рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 43004840 на підставі п.11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірне, оскільки є передчасним.

Колегія суддів зауважує, що у відповідності до ч.1 ст.40 вказаного Закону, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову.

Разом із тим, постановою слідчого СВ Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області від 23.11.2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за поданням державного виконавця про притягнення посадових осіб Станично-Луганської РДА до кримінальної відповідальності згідно ст.382 КК України, закрито.

З огляду на наявність постанови головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. від 08.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 43904840 зазначене вище фактично виключає можливість подальшого реального виконання рішення Станично-Луганського районного суду від 21.05.2012 року.

Згідно ж практики ЄСПЛ виконання судового рішення розглядається як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. п.38 рішення у справі «Деркач та Палек проти України»).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення скарги ОСОБА_2

Апеляційний суд вважає, що ухвала Біловодського районного суду Луганської області від 06.02.2018 року відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає, достатніх належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області залишити без задоволення.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 27.04.2018 року.

Головуючий

Судді