_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/311/18
УХВАЛА

02.07.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ :

25.06.2018 року Другий Київський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про примусове проникнення до житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 80, власником якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, шляхом примусового відкривання воріт та дверей будинку для проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчих листів Київського районного суду м. Одеси у справі №520/11434/16-ц від 09.10.2017 року за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 80. При цьому заявник посилається на те, що боржником не виконане рішення суду, державному виконавцю відмовлено в доступі до будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

До судового засідання представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів № 520/11434/16-ц, виданих 09.10.2017 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми авансового платежу в розмірі 1 299 840,00 грн. та судових витрат в розмірі 4685,20 грн., що слідує з наданих до суду копій виконавчих листів та постанов про відкриття виконавчого провадження та постанови про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 25.10.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась на адресу боржника ОСОБА_1, однак поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Інших доказів щодо повідомлення боржника про наявне зведене виконавче провадження, виклики до державного виконавця чи повідомлення про проведення інших виконавчих дій суду не надано.

З наданих матеріалів вбачається, що 25.10.2017 року постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1

25.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1, а саме автомобіля TOYOTA CARINA E, 1995 р.в., д/н 50436ОЕ. З тексту постанови вбачається, що боржник ОСОБА_1 був присутній під час виконання зазначених виконавчих дій, про що свідчить його підпис.

Судом досліджено Акт державного виконавця від 25.04.2018 року о 11.37, з якого вбачається, що виходом за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 80, встановлено, що на стук та дзвін двері та ворота ніхто не відчинив. Державним виконавцем було зателефовано боржнику та запропоновано відчинити ворота та надати доступ до майна, на що ОСОБА_1 відповів, що він зараз знаходиться за межами м. Одеса та в нього відсутні деякі ключі від приміщень у будинку. Державному виконавцю не вдалось проникнути до нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_1 Вказаний акт складений в присутності представника стягувача та понятих.

Таким чином, з наданих державним виконавцем матеріалів вбачається, що боржник ОСОБА_1 приймав участь при здійсненні виконавчих дій щодо опису та арешту автомобіля, однак був відсутній за адресою проживання 25.04.2018 року, в звязку з чим державний виконавець не зміг потрапити до житла боржника. Однак, з урахуванням того, що з матеріалів справи не вбачається, що боржник був обізнаний про дату та час здійснення вказаних виконавчих дій, вихід за адресою боржника був здійснений державним виконавцем одноразово, суд вважає висновок державного виконавця щодо перешкоджання боржником у вчиненні виконавчих дій передчасним.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про розшук боржника-фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи.

При цьому згідно з приписами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Суд зазначає, що проникнення до житла боржника є крайнім методом виконання рішення суду та може бути застосованим лише за наявності беззаперечних доказів та підстав, що виконавцем вживались усі методи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи, що державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби, які не потребують примусового проникнення до житла; немає доказів про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій; не надано доказів, що у квартирі знаходиться майно боржника; державний виконавець не зявився у судове засідання, не надав для огляду виконавче провадження, відсутні докази про ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчинені виконавчих дій, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вказаного подання.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ :

Подання Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Васильків О. В.