Справа № 140/871/16-ц
Провадження № 22-ц/772/601/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Медяний В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 рокуСправа № 140/871/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2016 року (головуючий суддя Алєксєєнко В.М.), ухвалене о 14:00 год. у приміщенні Немирівського районного суду Вінницької області, дата складення повного судового рішення невідома, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Рубанської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У квітні 2016 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з даним позовом до Рубанської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7, який приходився їм відповідно чоловіком і батьком, проживав та був зареєстрований в с. Рубань Немирівського району, про що 28.08.2007 року виконавчим комітетом Рубанської сільської ради Немирівського району зроблено актовий запис № 13 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України вони являються спадкоємцями першої черги.

Проте, у встановлений законом термін вони не звернулися у нотаріальну контору та не подали письмову заяву про прийняття спадщини, оскільки вважали, що являючись спадкоємцями першої черги можуть отримати та оформити спадщину будь коли і про існування терміну подачі заяви про прийняття спадщини їм відомо не було.

Однак, як тепер встановлено, що ними пропущено термін прийняття спадщини, який минув 27.02.2008 року, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Вважають, що в них була поважна причина, з якої вони пропустили строк для прийняття спадщини, оскільки вважали, що спадщину можна оформити в будь який час, незалежно від терміну.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2016 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальних органів терміном до 11.07.2016 року, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті ОСОБА_7.

Визначено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальних органів терміном до 11.07.2016 року, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті ОСОБА_7.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3, який не брав участі, але вважає, що суд даним рішенням вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, оскаржив рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, яке не відповідає нормам матеріального права, не ґрунтується на доказах долучених до матеріалів справи та досліджених в судовому засіданні, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 - адвокат Примакова В.В. апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Позивач у справі ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_9 апеляційну скаргу визнали та заперечували проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просили рішення залишити без змін.

Крім цього, позивачі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надали суду відзив на апеляційну скаргу у якому спростовують її доводи, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого рішення.

Позивач ОСОБА_4 до представник відповідача Рубанської сільської ради Немирівського району Вінницької області до суду не з'явилися, тому відповідно до вимог ст. ст. 369, 372 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Також відповідач Рубанська сільська рада Немирівського району Вінницької області надіслала суду заяву у якій апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнає повністю, не заперечує проти її задоволення.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та змісту положень п.8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

15 грудня 2017 року набирала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Апеляційний суд переконаний, що таким вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не повністю, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, судом не повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи та не взято до уваги всі обставини справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 174 та ч. 1 ст. 61 ЦПК України (в редакції, діючій на час розгляду справи), встановив та виходив з того, що даний позов відповідає вимогам закону, визнаний відповідачем та підтверджується матеріалами справи те, що беззаперечно доведено, що позивачі є спадкоємцями за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7, однак не подали у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через юридичну необізнаність, вважали, що спадщину можна оформити в будь який час, незалежно від терміну, тому суд визнає поважною причину пропуску строку для подання заяви. Оскільки позивачі пропустили встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту їх майнових прав, їм необхідно визначити додатковий строк достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, оскільки вірно встановивши характер спірних правовідносин, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини, належним чином не дослідив усі обставини справи, що призвело до помилкового вирішення наявного спору

Відповідно до положень ч. 1 статті 65 Конституції України гарантується право на захист прав і свобод, а також на оскарження дій, рішень чи бездіяльності.

Згідно вимог п..п. 1,3,4 ч. 1, 3 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7, який проживав та був зареєстрований в с. Рубань Немирівського району, про що 28.08.2007 року виконавчим комітетом Рубанської сільської ради Немирівського району зроблено актовий запис № 13 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина

Позивачі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України являються спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7, який приходився їм відповідно чоловіком і батьком.

Проте, у встановлений законом термін вони не звернулися у нотаріальну контору та не подали письмову заяву про прийняття спадщини, оскільки вважали, що являючись спадкоємцями першої черги можуть отримати та оформити спадщину будь коли і про існування терміну подачі заяви про прийняття спадщини їм відомо не було.

Вважають, що ними було пропущений визначений законом термін встановлений для прийняття спадщини, який минув 27.02.2008 року, оскільки в них була поважна причина, з якої вони пропустили строк для прийняття спадщини, оскільки вважали, що спадщину можна оформити в будь який час, незалежно від терміну.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом не було з'ясовано коло всіх спадкоємців померлого спадкодавця ОСОБА_7, оскільки як встановлено апеляційним судом та підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами, які не були надані позивачами у справі у суді першої інстанції та відповідно не досліджувалися ним, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7, який постійно проживав та був зареєстрований у с. Рубань Немирівського району Вінницької області, спадкоємцями за законом на його майно є: особа яка подала дану апеляційну скаргу - ОСОБА_3 (батько померлого), мати померлого - ОСОБА_10, дружина померлого спадкодавця - ОСОБА_4 (позивач у справі) та діти спадкодавця ОСОБА_5 (позивач у справі) і ОСОБА_11.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживали зі спадкодавцем протягом 10 років до дня відкриття спадщини. Однак після смерті спадкодавця звернулися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим ОСОБА_3 стверджує про те, що він з дружиною проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того здійснили поховання сина, тому вважали, що фактично прийняли спадщину. На даний час у нас виникла необхідність оформити спадщину після смерті сина, тому звернулися до суду з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини, про що 01.08.2017 року Немирівським районним судом ухвалено рішення про продовження їм строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначене рішення в подальшому було скасовано постановою Апеляційного суду Вінницької області від 22.03.2018 року та відмовлено ОСОБА_3 і ОСОБА_10 у задоволенні даного позову.

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 11 травня 2016 року, поза увагою місцевого суду залишилась та обставина, що як стверджує апелянт 26 вересня 2017 року на підставі даного рішення суду від 01.08.2017 року ним (ОСОБА_3.) та ОСОБА_10 до Немирівської державної нотаріальної контори були подані заяви про прийняття спадщини.

В подальшому ОСОБА_12 на підставі довіреності від нашого імені звернувся до державної нотаріальної контори із заявами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7, виданого Немирівського державною нотаріальною конторою 22 грудня 2016 року за р.№1-2317 та 1-2318 відповідно до ст. 1300 ЦК України.

25 січня 2018 року на адресу Немирівської державної нотаріальної контори надійшли заяви від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відмову у наданні згоди на перерозподіл спадщини, у зв'язку з чим особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 позбавлений можливості оформити спадщину після смерті свого сина ОСОБА_7

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 ЦК України ).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктив-ними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався цим правом на прийняття спадщини через відсутність іншої необхідної інформації, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Згідно роз'яснень викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Таким чином апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вирішуючи спір, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 11 травня 2016 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не врахував наведені норми матеріального права та належним чином не перевірив вищевикладені докази у їх сукупності, в результаті чого не дав об'єктивну оцінку обставинам справи, які підтверджують викладені позивачами причини пропуску ними строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Також судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховані роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де в п.2 зазначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 стверджує про те, що дружина та дочка спадкодавця (позивачі у справі) не проживали із спадкодавцем ОСОБА_7 до часу відкриття спадщини, не здійснювали його поховання, крім того пропустили строк для прийняття спадщини без поважних причин, належних доказів протилежного позивачі суду не надали та доводів апеляційної скарги не спростували, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, посилаючись на визнання відповідачем позову, не врахував вищезазначені вимоги чинного законодавства, та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність поважних причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Крім того, місцевий суд не взяв до уваги, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та не залучив до участі у справі усіх спадкоємців, які прийняли спадщину, зокрема і скаржника ОСОБА_3

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати судове рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2016 року і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Рубанської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 528 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 528 гривень 60 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.С. Марчук

Згідно з оригіналом: