26.03.2018 227/2973/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю

представника позивача Бажинової О.М.

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради, звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з позовом до відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав. В своїй уточненій позовній заяві позивач просив:

позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3;

позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2;

стягнути аліменти з ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в розмірі ? частини всіх видів її доходу, з часу подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особисті рахунки дітей;

передати позивачу під опіку малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для проведення заходів соціально-правового захисту їх прав та інтересів.

Свій позов позивач аргументує тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а саме: малолітні діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 20 лютого 2017 року, а ОСОБА_4 з 03.03.2017 року перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. Мати дітей жодного разу не приходила і не цікавилась життям дітей за час перебування у Центрі. Батько, ОСОБА_2, відвідував дітей пару разів. Бажання забрати дітей з Центру відповідачі не мають. До того, як діти були влаштовані до Центру відповідачі належним чином своїх батьківських обов»язків щодо дітей не виконували. Мати - ОСОБА_3 часто залишала дітей самих вдома або відправляла до батька, який зловживає спиртними напоями і не слідкував за дітьми, що призвело до того, що діти багато разів уходили з дому. Неодноразово дітей батькам повертала група швидкого реагування. Саме за бажанням батька діти опинились в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, оскільки останній вказував на неможливість ним здійснювати над ними опіку. З лютого по червень 2017 року відомостей щодо матері дітей - ОСОБА_3 взагалі не було, бо остання виїхала в невідомому напрямку і весь час жодного разу не цікавилась долею своїх дітей. Після появлення останньої було з»ясовано, що діти їй не потрібні. Належних умов для проживання дітей у відповідачів немає. Відповідачі не працевлаштовані, джерел доходів ОСОБА_3 не має. На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача - Бажинова О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та пояснила, що батьки малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 життям дітей не цікавляться, не займаються їх утриманням, умови проживання у батьків не відповідають нормам для проживання в них дітьми, через що з 20 лютого 2017 року діти перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. ОСОБА_3 в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей жодного разу не приходила до своїх дітей і не цікавилась їх долею. В лютому 2017 року ОСОБА_3, кинувши дітей, поїхала до м.Краматорськ, повернулась додому лише в червні 2017 року. З бесіди ОСОБА_3 пояснила, що діти їй не потрібні. ОСОБА_2 відвідував дітей в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей лише два рази 03.04.2017 року та 29.05.2017 року. Жоден з батьків дітей додому не забирав. З відповідачами неодноразово проводились бесіди, роз»яснювались певні дії, необхідні для повернення їм дітей, але бажання повернути дітей у відповідачів не має. Останні жодних кроків для повернення дітей не роблять, що свідчить про ухилення останніх від своїх батьківських обов»язків. Зазначила, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради дійшов висновку, що відповідачі не виконують свої батьківські обов'язки, не займаються вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей. Просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, позов не визнав, пояснив, що хоче забрати дітей до себе, вдома почав робити ремонт, вже є спальні місця для дітей, він отримує пенсію, зараз не вживає алкоголь, намагатиметься виховувати дітей.

Відповідач, ОСОБА_3, позов не визнала, пояснила, що син ОСОБА_7 постійно тікав з дому і вона його шукала, останній такий випадок був 20 лютого 2017 року, вона нікуди не зверталась з цього приводу, оскільки їй було соромно. Їй було відомо, що її дітей влаштували до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Будь-яких дій з приводу повернення дітей додому вона не приймала. У зв»язку з життєвими складнощами вона в лютому 2017 року виїхала до м.Краматорськ, де там працювала. З лютого по червень 2017 року долею дітей, вона не цікавилась. Повернувшись до м.Білозерськ вона стала навідувати своїх дітей, але їй їх не віддають, бо у неї відсутні належні житлові умови для дітей. Зазначила, що вона не працює. За весь час перебування дітей у Центрі вона отримувала на дітей аліменти від ОСОБА_2. Також вказувала на те, що ОСОБА_2 вживав спиртні напої, бив її, тому вони і розійшлись. На даний час вони мешкають разом і мають намір повернути дітей.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є психологом в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 потрапили до центру 20.02.2017 року, а ОСОБА_4 в березні 2017 році. На момент влаштування дітей до центру вони були занедбані, замкнуті, не могли нормально спілкуватися, були агресивні, використовували в своєму лексиконі нецензурну лайку. Неповнолітній ОСОБА_6 з моменту влаштування у центр довгий час не розмовляв. ОСОБА_5 потребує, в силу стану свого психічного здоров»я, постійної уваги. За період перебування дітей в центрі перший раз батька дітей працівники центру побачили лише через 3 місяці і то коли його привела до дітей його мати, бабуся вказаних дітей. Мати, вперше з»явилася навідати дітей через півроку з моменту влаштування дітей у центр і з літа 2017 року по теперішній час навідувала дітей лише 4 або 5 разів, а саме 1 раз влітку, а останні 3 або 4 рази це були навідування разом з батьком дітей протягом березня місяця 2018 року. Весь час до дітей постійно приходила їх бабуся. Спілкуючись з дітьми нею було встановлено, що діти хотіли б повернутися додому, але саме до батька, до матері діти повертатися не бажають, посилаючись на те, що вона їх постійно залишала самих. В бесіді з неповнолітньою ОСОБА_4, остання взагалі спочатку виказувала, що вона дуже зла на свою матір і казала, що вона її ненавидить. Зазначила, що кожний раз, коли батьки навідували дітей, вона як психолог розказувала їм, що потрібно робити, щоб забрати дітей, але це була лише її ініціатива. Батьки жодного разу не виказували намір забрати дітей додому. Крім того вказувала на те, що під час розмов з ОСОБА_3 з приводу повернення дітей в сім»ю, остання завжди говорила, що вона не може забрати дітей, у неї завжди були будь-які на то причини, то вона не може жити з батьком дитини, бо останній вживає спиртні напої, а у неї опускаються руки і вона в таких випадках кидає дітей і уходить з дому, то вона не може забрати дітей, бо вона працює в м.Бердянськ тощо. На сьогоднішній день стан дітей нормалізувався, вони адаптувалися і живуть дитячим життям.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи Добропільського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Добропільської міської ради, так 26.01.2018 року вона із співробітниками центру відвідували, за заявою ОСОБА_2 його житлове приміщення, на предмет наявності житлово-побутових умов достатніх для проживання в них малолітніх дітей. Під час відвідування житла ОСОБА_2 в квартирі було брудно, накурено, їжі не було, умов для проживання дітей не створено, спальних місць для дітей не було.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю відповідача ОСОБА_2, він раніше працював у шахті, а зараз на пенсії, проживає за адресою: АДРЕСА_1, в його квартирі відсутнє опалення, він зловживає алкоголем, нещодавно був в запої. Їй шкода дітей і вона, як бабуся, на ціле літо їх забирала до себе. За весь час перебування у неї дітей ніхто з батьків не цікавився у неї щодо їх життя. Жодних грошових коштів на їх утримання, за час їх перебування у неї, відповідачі не надавали. Зазначила, що залишати дітей таким батька це є злочин, бо останні своїх батьківських обов»язків щодо дітей не виконують і не виконували. ОСОБА_3 дуже часто залишала дітей самих вдома, незважаючи на їх малий вік. Діти часто були голодними. В квартирі було не прибрано. Не зважаючи на те, що відповідач є її сином вона просить позбавити його батьківських прав, бо він сам собі ладу не може дати, внаслідок своєї пагубної залежності. Зазначила, що її онуки потрапили у Центр в лютому місяці 2017 року, а онуку ОСОБА_4 вона сама привела до центру, бо ОСОБА_3 покинула її і до червня 2017 року відомостей про її місце перебування не було. Вказувала на те, що залишати дітей таким батькам не можна, бо діти в цій родині «пропадуть».

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, свідків, заслухавши думку неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратіфікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають орган опіки та піклування.

За змістом п.2 ч.1 ст. 164 СК України суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють належних умов для проживання дитини, умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В судовому засіданні встановлено таке.

З копій свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.16,24,31)

З копії довідки №8 від 20.04.2011 року вбачається, що 20.04.2011 року зроблено актовий запис за №43 про народження дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відомості про батька записані за заявою матері згідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.18). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_6.

Відповідачі перебували у шлюбі. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видано 09.06.2009 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21.04.2009 року розірвано (а.с.15)

З довідки про склад сім'ї №184 виданою 18.08.2017 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради м.Добропілля (а.с.7) та згідно інформації виконавчого комітету Білозерської міської ради м.Добропілля №02/02-1006 від 02.10.2017 року (а.с.42) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований з 30.06.2010 року один за адресою: АДРЕСА_1.

З довідки про склад сім'ї №92 виданою 08.08.2017 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради м.Добропілля (а.с.8) та згідно інформації виконавчого комітету Білозерської міської ради м.Добропілля №02/02-1007 від 02.10.2017 року (а.с.41) вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована з 15.07.2009 року за адресою: АДРЕСА_2 разом з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8.

В ході судового засідання судом встановлено, що малолітні діти вже більше 1 року разом з батьками не проживають, бо влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради.

Як вбачається з довідок виданих Центром соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради 10.07.2017 року №612, №613 та №611 (а.с.21,28,35), ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають в даному центрі з 20.02.2017 року, а ОСОБА_4 перебуває в даному центрі з 03.03.2017 року.

За інформацією Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради від 10.07.2017 року за № 616, за весь час знаходження ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 їх мати ОСОБА_3 життям дітей не цікавиться, до дітей жодного разу не приходила та не телефонувала. Батько ОСОБА_2 відвідував дітей два рази, а саме 03.04.2017 року та 29.05.2017 року разом з їх бабусею ОСОБА_11. З вказаної інформації також вбачається, що батько дітей сам до дітей не навідуєть, а приходить разом з бабусею (а.с.22).

Згідно характеристики на вихованця Дошкільного навчального закладу №22 «Райдуга» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою АДРЕСА_1, сім'я хлопчика багатодітна, але повних умов для розвитку дитини батьки не приділяють. Хлопчик перебував грипі ЗПР з 15.05.2015 року по 16.01.2016 року, його приводили та забирала мама. ОСОБА_6 часто був неохайний, на зауваження вихователів мама не реагувала. У дитини спостерігалась педагогічна недбалість, відсутність позитивних емоцій на обличчі. Хлопчик був часто голодним та розповідав, що мама його ображала, а іноді била (а.с.20).

З психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради 20.02.2017 року, невпевнений у собі та власних можливосях, тривожний, самооцінка низька, соціально-побутові навички сформовані на низькому рівні (а.с.19).

Згідно характеристики учениці 6 класу Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4 навчається в даній школі з 5 класу, не виконує домашні завдання, на уроках відсутнє шкільне приладдя (зошити, книги, ручки, олівці а ін.), взаєморозуміння з рідними не повне, в сім'ї атмосфера не дружелюбна, контроль за її поведінкою відсутній. Батьки розлучені. Живе то з мамою, то з татом. Мати мало приділяє уваги вихованню доньки. Зв'язок з матір'ю важко підтримується, вона постійно змінює номер телефону. Під час бесіди з класним керівником та адміністрацією вона казала, що не може оказувати вплив на поведінку доньки та говорить, що вона їй не потрібна (а.с.27).

З психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 зарахована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради 03.03.2017 року, мислення на низькому рівні, дисциплінована, у колективі доброзичлива, настрій переважно пригнічений, піклується за молодшими братами (а.с.26).

Згідно характеристики учня 3 спеціалізованого класу Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5 навчається в даній школі з 2014 року, був переведений за рішенням ПМПК з Білозерської ЗОШ №14 і зарахований до першого спеціалізованого класу. Пам'ять і мислення розвинені недостатньо. Самоконтроль не розвинений. Проявив себе, як недисциплінований учень, гіперактивний, сперечається з дорослими, кричить на уроках відсутнє шкільне приладдя (зошити, книги, ручки, олівці а ін.). Атмосфера в сім'ї не дружелюбна, контроль за його поведінкою відсутній. Батьки розлучені. Живе то з мамою, то з татом. Мати мало приділяє уваги вихованню. Зв'язок з матір'ю важко підтримується, вона постійно змінює номер телефону. Під час бесіди з класним керівником та адміністрацією вона казала, що не може оказувати вплив на поведінку сина та говорить, що він їй не потрібен (а.с.33).

З психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради 20.02.2017 року, самооцінка занижена, соціально-побутові навички сформовані на низькому рівні, настрій переважно пригнічений (а.с.34).

Згідно медичного висновку №126/1434 від 05.07.2016 року на дитину-інваліда віком до 18 років, який дійсний до 05.07.2018 року, ОСОБА_5 має захворювання у вигляді легкої розумової відсталості зі значним поведінковим порушенням, загальна недорозвиненість мови 2 рівня (а.с.90).

Як вбачається з інформації про сім'ю ОСОБА_5 №175 від 26.06.2017 року, наданою директором Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15, сім'я складається з п'ятьох осіб: мати - ОСОБА_3, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_12, працює в м.Харкові з матір'ю не спілкується (батько вказаний за ч.1 ст.135 СК), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько вказаний за ч.1 ст.135 СК). Батько, ОСОБА_2, з сімєю не проживає. Знімають житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2. Взаємовідносини в рожині дуже складні, батьки розлучені весь час ділять між собою дітей, то живуть разом, то окремо. Батьки в 2016 році жили разом в квартирі батька, потім посварились і тому ОСОБА_3 забрала дітей та повернулась до своєї квартири. Діти, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, часто приходили до школи голодні та агресивні. Батьки запрошувались на засідання Ради профілактики, де були надані рекомендації щодо консультацій психолога. Мати ніде на працює, сім'я живе за аліменти на двох дітей (ОСОБА_4 та ОСОБА_14) з пенсії їх батька, та за пенсію ОСОБА_14. Відвідавши сім'ю вдома, було з'ясовано, що ОСОБА_3 живе з сусідом з першого поверху, дітей часто залишає самих або відправляє до батька. ОСОБА_14 випивав і не завжди слідкував за дітьми, що призвело до того, що ОСОБА_14 та ОСОБА_6 тікали від батька. Неодноразово група швидкого реагування повертала дітей батькам. В лютому 2017 року мати перестала відповідати на дзвінки та відкривати двері вдома. Діти потрапили до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Батько хотів забрати дітей з Центру, але потім сказав, що він сам не зможе ними опікуватись. Мати дітей не з'являлась до червня 2017 року. З бесіди пояснила, що вона підробляє у м.Краматорську та діти їй не потрібні, забирати вона їх не збирається (а.с.12-13).

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 від 18.01.2017 року вбачається, що за вказаною адресою проживає сім'я: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_14, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7. Мати та батько не приділяють належної уваги вихованням дітей. Відносини в родині складані. З акту також вбачається, що за словами сусідів мати проживає з сусідом першого поверху, дітей самих залишає або відправляє до батька. Мати попереджена про відповідальність за виховання та розвиток дітей (а.с.11).

Згідно побутової характеристики на ОСОБА_3 б/н від 08.08.2017 року, яка складена головою ОСББ «Сузір'я-1» зі слів сусідів, ОСОБА_3 проживала за адресою АДРЕСА_2, потім квартиру залишила та мешкала по вул.Південна з ОСОБА_2 На час надання характеристики ОСОБА_3 живе разом з іншим чоловіком- ОСОБА_1., до дітей відноситься безвідповідально, в квартирі антисанітарія, діти брудні та голодні, мати зайнята лише своїм особистим життям (а.с.10).

Згідно побутової характеристики на ОСОБА_2, яка складена головою ОСББ «Старт», ОСОБА_2 проживає один за адресою АДРЕСА_1, характеризується з негативної сторони, вживає алкогольні напої, не працює, квартиру відвідують особи, які ведуть аморальний спосіб життя, з сусідами конфліктує (а.с.14).

Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради від 14.09.2017 року за № 05/0868-10/02 вбачається, що ОСОБА_3 - мати малолітній дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до дітей байдужа, часто залишає їх самих, в квартирі санітарні умови не витримані, діти брудні і голодні, діти їй не потрібні. ОСОБА_2 - батько малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4, вживає спиртні напої, не завжди слідкує за дітьми, що призвело до того, що діти уходили з дому, його квартиру відвідують особи, які ведуть аморальний спосіб життя, з сусідами конфліктує, характеризується негативно. Також з даного висновку вбачається, що орган вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, так як ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не виконують свої батьківськи обов'язки, не займаються вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей (а.с.5-6).

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання

в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність

дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, свідків, думку неповнолітніх дітей, судом достовірно встановлено, що відповідачі у справі не виконують батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей протягом тривалого часу.

Судом достовірно встановлено, що діти вже довгий час перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради, але ні батько, ані мати, не зважаючи на вказаний факт, долею дітей не цікавляться, активних дій щодо повернення дітей у сім»ю не приймають і такого бажання не мають. Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей як складову виховання, з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормальному самоусвідомленню не спілкується, належних житлово-побутових умов для проживання з ним дітей не має. Відповідачка ОСОБА_3 за час проживання з нею дітей також належним чином не виконувала свої батьківські обов»язки, постійно залишала дітей самих вдома, належного догляду за ними не здійснювала, внаслідок чого її сини вдавалися до бродяжництва. Знаючи проте, що дітей влаштували до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради мати протягом півроку взагалі не цікавилася життям дітей, не відвідувала їх. За весь час, протягом більше ніж 1 рік, перебування дітей у центрі соціально-психологічної реабілітації відповідачка ОСОБА_3 відвідала дітей всього 5 разів. При цьому суд зазначає, що протягом всього часу перебування дітей у центрі, ОСОБА_3 продовжує отримувати на двох дітей аліменти на їх утримання від ОСОБА_2, але за цільовим призначенням їх не використовує, фактично витрачаючи вказані аліменти на своє утримання.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачі фактично самоусунулись від виховання і утримання своїх дітей та не мають наміру і бажання вчиняти будь-яких дій на виправлення цієї ситуації.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідачі в силу певних поважних причин або інших обставин не можуть здійснювати свої батьківськи обов'язки щодо своїх малолітніх дітей, в судовому засіданні судом не встановлено.

Тобто суд приходить до висновку про те, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідачів вплине на інтереси дитини, які не отримують від своїх батьків необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідачі не позбавлені права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід задовольнити.

Щодо вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини її доходу на утримання малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на особисті рахунки дітей, суд зазначає, що в даній частині позов обґрунтований і вказана вимога підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач не надає допомогу в добровільному порядку на утримання та виховання свої дітей.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.162 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до положення ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Будь-яких доказів того, що на утриманні у відповідача ОСОБА_3 знаходяться утриманці, чи того, що відповідач за станом свого здоров'я не може платити аліменти, суду надано не було.

Керуючись вимогами ст.180-183 СК України, враховуючи те, що на утриманні відповідача ОСОБА_3 інших малолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на особисті рахунки дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 аліменти на їх утримання в розмірі ? частини всіх видів доходів ОСОБА_3

Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 14.09.2017 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

Щодо вимог позивача в частині передання під опіку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, то з приводу цієї вимоги суд зазначає таке.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки (ст.55 ЦК України).

Згідно до ст..58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ст. 65,66 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Враховуючи наведене, а також те, що малолітні ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, на теперішній час влаштовані і є вихованцями Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, в силу ст.66 ЦК України, їх опікуном, на даний час, є саме вказаний заклад.

Тому, вищевказані вимоги позивача за вказаних обставин задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст..141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за майнову вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1600,00 грн. виходячи з такого.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції станом на день звернення позивача з позовом до суду, тобто станом на 14.09.2017 року), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 4 ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється з заяв, про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють органи опіки та піклування або служби у справах дітей.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення аліментів, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.152, 155, 164-166, 171, 180-183, 191 СК України, ст.58, 65-66 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на рахунок НОМЕР_6 в ПАТ «Державний ощадний банк України» №10004/01 м.Добропілля,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на рахунок НОМЕР_7 в ПАТ «Державний ощадний банк України» №10004/01 м.Добропілля,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, на рахунок НОМЕР_8 в ПАТ «Державний ощадний банк України» №10004/01 м.Добропілля,

в розмірі ? частини всіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.09.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь держави, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково шляхом подання письмової апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На підставі ч.6 ст.164 Сімейного Кодексу України, копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Позивач: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради, , юридична адреса: Донецька область місто Добропілля, вул.Першотравнева, 83.

Відповідачі:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_18, РНОКПП НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 16 березня 2018 року. Повний текст рішення суду буде складений 26 березня 2018 року.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

16.03.2018