Справа №2-4660/10 25.04.2018
Провадження №22-ц/784/585/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4660/10
Провадження № 22-ц/784/585/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участю представника Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у

Миколаївській області -Іванченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області) на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року, постановлену під головуванням судді Рум'янцевої Н.О. о 14 год. 37 хв. в приміщенні суду, у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Сагайдак Артема Дмитровича, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2010 року було стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 19835 грн. 71 коп. заборгованості, а також судовий збір у розмірі по 99,18грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 60 грн. з кожного. На виконання даного рішення Ленінським районним судом м. Миколаєва були видані виконавчі листи.

В січні 2018 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій посилався на те, що 07.12.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2-4660 про стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 19835,71 грн. заборгованості за Кредитним договором № 128Б-8 О від 06.05.2008р.

26 грудня 2017р. державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Сагайдак А.Д. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з тим, що відсутнє майно, на яке згідно закону може бути звернено стягнення, а всі дії державного виконавця щодо пошуку такого майна виявилися безрезультатними.

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» вважає, що державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обов'язків, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві зазначено лише те, що заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними, однак не вказано, які саме заходи було здійснено державним виконавцем. Також, заявник вказував, що в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 42933898 від 26.12.2017 р. вказано неповні відомості щодо результатів проведеної роботи щодо перевірки майнового стану боржника. Враховуючи викладене, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» просив суд визнати дії державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ЄДРВП № 42933898 неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2017 р. ЄДРВП №42933898; відновити вказане виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4660 від 07.12.2010 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 19835,71 грн. заборгованості за кредитним договором № 128Б-8 О від 06.05.2008 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2017 року скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено частково. Судом було скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2017 року (виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4660, виданого 07.12.2010 року), винесену державним виконавцем Інгульського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Сагайдаком А.Д. В задоволенні іншої частини вимог скарги було відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволені скарги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ дійсно повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2010 року задоволений позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення боргу, а саме: стягнуто на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_5 борг в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 128 Б-8 О від 06.05.2008 р. в розмірі 19835 грн. 71 коп. і в рівних частинах судові витрати по 99 грн. 18 коп. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 60 грн. з кожного.

На підставі вказаного рішення суду від 24 листопада 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи у справі №2-4660/2010 від 07.12.2010 року.

14.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4660 від 07.12.2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєві про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 боргу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 128 Б-8 О від 06.05.2008 р. в розмірі 19835 грн. 71 коп. на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Копії постанови 14.04.2014 р. направлено сторонам для відома. В строк, встановлений державним виконавцем для самостійного виконання, рішення суду не виконано.

20.06.2014 року державним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення суду відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника, оголошено заборону на його відчуження та направлено сторонам виконавчого провадження.

Постановами державного виконавця Інгульського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Сагайдаком А.Д. від 26.12.2017 року виконавчі листи №2-4660/2010 від 07.12.2010 року видані Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з ОСОБА_5 боргу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 128 Б-8 О від 06.05.2008 року в розмірі 19835 грн. 71 коп. повернуто стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а усі дії щодо виявлення майна виявилися безрезультатними.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вжито всіх виконавчих дій, передбачених ст. ст. 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, дані норми права передбачають необхідність викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14 ч. 3 ст. 18). Також державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (п. 13 ч. 3 ст. 18); у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18); у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини (ч. 1 ст. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для виконання для всіх органів державної влади.

Приймаючи до уваги те, що державним виконавцем не вжито всіх виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, суд дійшов висновку, що дії останнього щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві є неправомірними, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», скасування постанови старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є підставою для відновлення виконавчого провадження.

Відновлення виконавчого провадження є похідним від скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, таким чином, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні вимог ніким із учасників процесу в установленому законом порядку не оскаржена. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Тому ухвала суду в частині відмови у задоволенні вимог, апеляційним судом не переглядається взагалі.

Висновок суду щодо задоволеної частини вимог відповідає як матеріалам справи, так і вимогам діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини, зокрема ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Частиною 5 цієї статті визначено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Як убачається з матеріалів справи, заява ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про відкриття виконавчого провадження надійшла до Ленінського відділу державної виконавчої служби ММУЮ 10 квітня 2014р.

14 квітня 2014р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби ММУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42933898 за виконавчим листом № 2-4660 від 07.12.2010р. про стягнення на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 19835 грн. 71 коп.

20 червня 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби ММУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Більше протягом трьох років, а саме до грудня 2017р. ніяких дій, направлених на реальне виконання рішення суду, державним виконавцем не вчинялося.

За період часу з 14 по 26 грудня 2017 року державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області були зроблені електронні запити та отримані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про відсутність зареєстрованого за боржником майна, з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України стосовно доходів боржника, з НАІС ДДАІ МВС України про відсутність зареєстрованого транспортного засобу за боржником, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

26 грудня 2017р. державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області виконавче провадження № 42933898 за виконавчим листом № 2-4660 від 07.12.2010р. про стягнення на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 19835 грн. 71 коп. було об'єднано у зведене виконавче провадження з виконавчим провадженням № 42933725. В той же день ним було винесено ще 2 постанови про виведення зазначених вище виконавчих проваджень із зведеного виконавчого провадження, а також постанову про повернення виконавчого листа № 2-4660 від 07.12.2010р., виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 19835 грн. 71 коп. через відсутність майна, на яке згідно закону може бути звернено стягнення, а також через те, що всі державного виконавця щодо пошуку такого майна виявилися безрезультатними.

Даних про те, що боржник протягом 3 років викликався до відділення виконавчої служби, що виконавець звертався до суду з поданням про застосування до нього приводу у разі його неявки без поважних причин, що державний виконавець звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника чи про обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду, або з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, матеріали справи не містять.

Наявний в матеріалах справи акт державного виконавця від 19 грудня 2017р. про вихід державного виконавця за адресою боржника з метою перевірки його майнового стану, був вчинений з метою примусового виконання виконавчого листа про стягнення з боржника боргу у сумі 159,18 грн., а не примусового виконання виконавчого листа про стягнення з боржника боргу у сумі 19835 грн. 71 коп., ще до об'єднання виконавчих проваджень за даними виконавчими листами в зведене виконавче провадження, а, отже, не може служити доказом перевірки майнового стану боржника саме за виконавчим провадженням стосовно примусового виконання виконавчого листа про стягнення з боржника боргу у сумі 19835 грн. 71 коп. Крім того, в даному акті не зазначено в присутності кого він був складений.

Таким чином, державним виконавцем достеменно не встановлено за які кошти існує боржник весь час, поки триває примусове виконання рішення суду, та чи є вони достатніми для виконання рішення суду.

Тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що державним виконавцем не вжито всіх можливих виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві є неправомірними, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги про те, що проведення зазначених в ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчих дій є правом державного виконавця, а також про те, що вони проводяться у разі необхідності, а в даному виконавчому провадженні була відсутня така необхідність, є необґрунтованими.

Взагалі доводи апеляційної скарги фактично направлені на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку у їх сукупності в межах наданих йому законом повноважень, а тому не є підставою для скасування ухвали суду.

Крім того, приймаючи остаточне рішення по справі, колегія суддів враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( пункт 2 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( пункт 3 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Колегія суддів важає за необхідне взяти до уваги також практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Керуючись ст. ст. 374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018року