Справа № 161/7298/16-ц Провадження № 22-ц/773/844/18 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

06 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карпук А.К., вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

18 червня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2017 року у даній справі.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Всупереч наведеним правовим нормам ОСОБА_2 не вказав, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість ухвали. В апеляційній скарзі заявник, крім себе, вказав апелянтами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак не додав документ, що посвідчує його повноваження на представництво інтересів цих осіб, та не зазначив їх статус у даній справі.

Окрім того, відповідно до положень п.3 ч.4 статті 356 ЦПК до апеляційної скарги має бути доданий документ про сплату судового збору або документи, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам п.3 ч.4 статті 356 ЦПК України, оскільки заявником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі, визначеному пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3574-VІ в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - Закон України «Про судовий збір») або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону і такі документи відсутні в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі відповідач заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З наведеного слідує, що підставою для звільнення від його сплати є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об'єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

Усупереч вимог ст. 12 ЦПК України ОСОБА_2 не наведено доводів і не надано доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відмова у звільненні від сплати судового збору не порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об'єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, особі, яка подає апеляційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн. відповідно до ст. 7 Закону України від 07.12.2017 року "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Тому розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 352,40 грн. і має бути перерахований або внесений за реквізитами:

одержувач - УК у м.Луцьку /м.Луцьк/ 22030101;

ідентифікаційний код за ;

банк одержувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку (МФО) 899998;

рахунок одержувача: 0003;

призначення платежу: *;101;__________ реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Апеляційний суд Волинської області, код 02890400.

Відповідна квитанція (оригінал) або квитанції (оригінали) мають бути подані до апеляційного суду.

Крім того, пунктом 13 частини 1 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подана з порушенням строків, встановлених ст. 294 ЦПК України, в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу постановлено 22.11.2017 року, заявник 13.12.2017 року звертався з апеляційною скаргою на вказану ухвалу. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто йому.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов'язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Відповідно з цим, виходячи зі змісту статей 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_2 не наводить поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження і не надає відповідних доказів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Тому ОСОБА_2,відповідно до п. 3 ст. 357 ЦПК України, необхідно вказати підстави для поновлення пропущеного строку та подати докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху на підставі ст. 357 ЦПК України, надати строк для усунення відмічених недоліків.

Керуючись ч.2 ст. 185 , ст. 356, ст. 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2017 року у даній справі залишити без руху, надавши строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання у визначений строк вимоги суду про звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі ч. 3 ст. 357 ЦПК України. У разі невиконання інших вимог суду у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя