Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Провадження № 2/300/152/2018
Справа №300/484/18
26.06.2018 року смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді: Конепуд В.І., з участю секретаря с/з ОСОБА_1, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно,
ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Позовну заяву мотивував тим, що його батькові ОСОБА_4 належав житловий будинок №33 в с.Підполоззя, Воловецького району. 07.08.2017 року ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Заповіту на випадок смерті спадкодавець не залишив. Позивач є сином спадкадавця та має право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги. За життя ОСОБА_4 належним чином не провів державну реєстрацію права власності на житловий будинок та не отримав належних правовстаноовлюючих документів, через цю обставину позивач не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок №33 в с.Підполоззя, Воловецького району Закарпатської області.
Позивач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.
Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради - сільський голова ОСОБА_5 в підготовче судове засідання також не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає, щодо їх задоволення не заперечує.
Завідуюча Воловецькою державною нотаріальною конторою в підготовче судове засідання також не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В поданій заяві також зазначено, що за померлим ОСОБА_4 заведено спадкову справу за №8/2018 на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця ОСОБА_6 та його син ОСОБА_7 подали заяви про відмову від спадщинина користь ОСОБА_2 Заповітів на випадок смерті ОСОБА_4 не складав.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідач позов визнав повністю, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.
Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від усіх учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи може бути, як встановлено п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України- визнання права.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 побудував житловий будинок №33 в с.Підполоззя, Воловецького району Закарпатської області, підтвердженням чого є рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу №2 від 12.04.1988 року про наданння дозволу ОСОБА_4 на будівництво індивідуального житлового будинку ( а.с.17), будівельний паспорт на забудову земельної ділянки ОСОБА_4 ( а.с. 11), витяг з рішення №56 від 06.06.1988 року Воловецької районної ради народних депутатів про надання дозволу ОСОБА_4 на будівництво індивідуального житлового будинку (а.с.13), дозвіл районного архітектора на право виконання будівельних робіт ОСОБА_8 ( а.с.14).
07.08.2017 року ОСОБА_4 помер ( свідоцтво про смерть серії І-ФМ №229821 від 09.09.2017 року ) і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно в тому числі і на житловий будинок №33 в с.Підполоззя, Воловецького району Закарпатської області.
На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповітне розпорядження не залишив.
Позивач ОСОБА_2 доводився сином спадкодавцю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ФМ №497737 від 24.08.1983 року (а.с.6).
Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу.
Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно і реєстрації права власності за спадкодавцем.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем у спадковому будинку вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців не заявив про відмову від спадщини.
Позивач ОСОБА_2 належним чином прийняв спадщину, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_2, підтвердження чого є витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №50576973 ( а.с.27).
У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов?язання встановлено законодавством у зв?язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна.
Іншші спадкоємці за законом першої черги - Дружина спадкодавця ОСОБА_6 та його син ОСОБА_7 подали заяви про відмову від спадщинина користь позивача ОСОБА_2
Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підствах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом.
П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, а згідно статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення.
Позивач при поданні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 1682 грн. (квитанція №35 від 12.06.2018 року ).
Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір", у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 841 грн.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 142, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.392, 1261, 1296, 1297 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно - задоволити повністю.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно - житловий будинок №33 в с.Підполоззя, Воловецького району Закарпатської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 07.08.2017 року.
Повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 12 червня 2018 року за квитанцією №35 в сумі 1682 грн., тобто в розмірі 841 грн.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Конепуд В.І.