ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м.Суми

Справа №592/11488/18

Номер провадження 22-ц/788/1975/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року, ухваленого у складі судді Фоменко І.М. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 21 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем мають спільну дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно досягнення нею повноліття. На даний час присуджені до стягнення аліменти не відповідають нормам СК України, та є значно меншими від 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, з 2016 року її стан здоров'я різко погіршився, вона потребує постійного догляду та є непрацездатною, отримує пенсію по інвалідності. В зв'язку з погіршенням її майнового стану, вона не має можливості самостійно утримувати дитину, а стягнуті за судовим рішення аліменти не можуть забезпечити дочку на належному рівні. Крім того, з метою оздоровлення дочки та розвитку її спортивних здібностей, нею було придбано путівку до спортивно-оздоровчого табору «Орлятко», вартість якої становить 6300 грн. 00 коп. В зв'язку з наявним у дитини захворюванням очей, закладом охорони здоров'я було запропоновано безкоштовну путівку до державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Ходжибей». Відповідач відмовився, як самостійно відвезти дитину до санаторію, який знаходиться в м. Одеса, і забрати її звідти, так і сплатити вартість проїзду дочки.

Просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , із 700 грн. 00 коп. щомісячно на 1/4 частину від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь в розмірі 8497 грн. 91 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Збільшено розмір стягнутих аліментів на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5 347 грн. 91 коп. на користь ОСОБА_1

Виконавчий лист, виданий за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2013 року, відкликано до справи №592/186/13-ц.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду, в частині вирішення позову про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1250 грн. 00 коп. щомісячно та 4 253 грн. 96 коп. додаткових витрат на утримання дитини, що складається із 1/2 частини вартості путівки та вартості проїзду дідуся та дитини до м. Одеси.

У своїх доводах вказує на те, що судом не було враховано те, що він є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку 3-ї групи, та стягнення з нього 1/4 частини від усіх його доходів, без вирахування витратної частини, призведе до втрати заробітку та унеможливить виконання рішення суду. Зазначає, що при визначенні розміру понесених позивачем додаткових витрат на утримання дочки, що підлягають стягненню з нього, не були враховані дії позивача, які виразились в тому, що нею не було придбано путівку до санаторію «Чайка», яку вони попередньо погодили та ним внесено половину її вартості. Стверджує, що путівка до табору «Орлятко» була придбана позивачем без повідомлення та погодження з ним. Крім того, він також поніс додаткові витрати на утримання дитини, а саме за власні кошти придбав канцелярські приналежності на суму 1 201 грн. 00 коп. та окуляри вартістю 820 грн. 00 коп.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Повторно не з'явився в судове засідання та не надав докази поважності причини його неявки в попереднє судове засідання, яке було відкладено за його клопотанням. Враховуючи зазначену обставину, підстави для задоволення повторного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_5, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які присуджені до стягнення з відповідача на даний час є нижчим ніж встановлений законом мінімум, а тому не дозволяє повноцінно утримувати дитину. Враховуючи майновий стан сторін, а також стан здоров'я позивача, яка є інвалідом 1 групи та потребує сторонньої допомоги, 1/2 частина вартості путівки та витрати понесені на проїзд дитини та дідуся до міста Одеса підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 19 лютого 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 19) та мають спільну дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2013 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 19 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №185. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 09 січня 2013 року, аліменти сплачувати матері ОСОБА_1 (а. с. 7).

Згідно медичної документації, ОСОБА_1 з 2016 року є інвалідом першої групи, загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду (а. с. 8, 21, 22).

З висновку окуліста Сумської обласної дитячої клінічної лікарні слідує, що ОСОБА_3 встановлено наступний діагноз: «гіперметропія обох очей середнього ступеня, складний гіперметропічний астигматизм обох очей. Амбліопія правого ока високого ступеня» (а. с. 20).

ОСОБА_1, від імені якої діяла ОСОБА_6, 18 червня 2018 року була придбана путівка до Спортивно-оздоровчого табору «Орлятко» з 21 червня 2018 року по 09 липня 2018 року, вартістю 6 300 грн. 00 коп. (а. с. 9, 10).

Путівка № 3498/737 для дитини реабілітаційно-відновлюючий комплекс № 3 для дітей з туберкульозом очей та дітей з групи ризику по туберкульозу віком 6-16 років з терміном з 03 липня 2018 року по 29 липня 2018 року до «Дитячого спеціалізованого (спеціального) клінічного санаторію «Хаджибей» в м. Одеса була виписана на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. (а.с.11).

Відповідно до проїзних документів, вартість проїзду дитини у супроводі діда - ОСОБА_7 до м. Одеса та у зворотному напрямку становить 2197 грн. 91 коп. (а.с.12-15).

За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано керуючись ст. 192 СК України, виходив з того, що розмір стягнутих рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2013 року з ОСОБА_2 аліментів не відповідає мінімально гарантованому розміру, визначеному ч. 2 ст. 182 СК України, та не є достатнім для належного забезпечення дитини. Крім того мати дитини, яка є одержувачем аліментів, у зв'язку зі значним погіршенням стану здоров'я не має можливості працювати, щоб забезпечити належне утримання доньки. Вказана обставина відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів.

Колегія суддів не може взяти доводи доводи апеляційної скарги щодо присудження до стягнення аліментів у твердій грошовій формі, оскільки зі змісту ст.ст. 181, 184 СК України вбачається, що право обирати спосіб стягнення аліментів (в твердій грошовій формі, чи в частці від доходів) належить виключно тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто ОСОБА_1, та не залежить від наявності у платника аліментів нерегулярних чи мінливих доходів.

Відповідно до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З вказаних норм вбачається, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат визначається залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Питання щодо участі батьків у додаткових витратах вирішується судом, з урахуванням положення ст. 182 СК України. Зокрема суд, вирішуючи в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь у цих витратах, має врахувати стан здоров'я, матеріальне становище сторін, наявність інших утриманців, тощо.

Як уже зазначалося, позивачем на оздоровлення їх спільної дочки в спортивно-оздоровчому таборі «Орлятко» було сплачено 6300 грн. 00 коп., а також понесені витрати на проїзд дитини у супроводі діда - ОСОБА_7 до реабілітаційно-відновлюючого комплексу м. Одеса та у зворотному напрямку на загальну суму 2197 грн. 91 коп.

Висновки суду в частині стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини вартості путівки до спортивно-оздоровчого табору «Орлятко»., що становить 3 150 грн. 00 коп., сторонами не оскаржується.

Колегія суддів погоджується також із висновком суду щодо стягнення з відповідача повної вартості проїзду дитини до Дитячого спеціалізованого (спеціального) клінічного санаторію «Хаджибей» в м. Одеса у супроводі діда та відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, виходячи з наступного.

Обов'язок утримувати дитину покладено на обох із батьків.

Пунктом 2.28 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року №1196 передбачено, що діти до 14 років допускаються до перевезення в пасажирських поїздах тільки в супроводі дорослих.

ОСОБА_2 відмовився супроводжувати дочку до міста Одеси для її оздоровлення, будучи обізнаним з тим, що ОСОБА_1 за станом здоров'я фізично позбавлена можливості доставити дитину до Дитячого спеціалізованого (спеціального) клінічного санаторію «Хаджибей».

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не має фінансової можливості сплатити проїзд дочки в супроводі діда, який фактично виконав його обов'язок, на оздоровлення до м. Одеса.

Враховуючи наявність обставин, що мають істотне значення, а саме: стан здоров'я та майновий стан позивача, яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, отримує пенсію по інвалідності, а також те, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, судом першої інстанції обґрунтовано покладено на відповідача обов'язок сплатити повну вартість проїзду дитини у супроводі діда на оздоровлення до м. Одеси.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик