ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м.Суми

Справа №584/1391/17

Номер провадження 22-ц/788/706/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року, ухваленого у складі судді Крєпкого С.І., в приміщенні Путивльського районного суду Сумської області, повний текст судового рішення виготовлено 03 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

29 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що під час шлюбу з ОСОБА_2 у них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 21 квітня 2003 року стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, до досягнення дитиною повноліття. На даний час дочці виповнилось 18 років та вона продовжує навчатись в Путивльському педагогічному коледжі імені ОСОБА_4, термін закінчення навчання 30 червня 2019 року. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп. щомісячно і до закінчення донькою строку навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. У доводах зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги те, що відповідач є здоровою працездатною особою, та має можливість працевлаштуватись, його родина тримає господарство. Зазначає, що надані відповідачем довідки про стан здоровя дружини та сина датовані ще 2013 роком та ним не було надано доказів на підтвердження здійснення витрат на їх лікування. Також вказує на те, що вона отримує мінімальну заробітну плату, хворіє, а донька яка навчається на денній формі не має можливості працевлаштуватись та потребує матеріальної допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить постановити рішення про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін. При цьому вказує на те, що в нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її адвоката ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача доходів та він не має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатись.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не може погодитись, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 20 січня 1999 року по 19 жовтня 2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5, 6).

Згідно виконавчого листа, виданого Путивльським районним судом Сумської області на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 21 квітня 2003 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 1/2 частину неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, до її повноліття (а.с. 8-9).

Станом на 01 листопада 2017 року борг ОСОБА_2 по сплаті аліментів за вказаним виконавчим листом становить 41 264 грн., що підтверджується довідкою-рахунком Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області від 03 листопада №794 (а. с. 10).

Відповідно до довідки вищого комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені ОСОБА_4» від 23 листопада 2017 року за №632, ОСОБА_3 є студентом 3-го курсу, даного навчального закладу, навчається на державній основі, рік закінчення навчання 30 червня 2019 року (а. с. 14). Стипендія протягом 2017 року ОСОБА_3 не нараховувалась (а. с. 15).

ОСОБА_3 проживає разом з матірю - ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Позивач працює в Комунальній установі Путивльська ЦРЛ молодшою медичною сестрою. За період з травня по жовтень 2017 року позивачу нарахована заробітна плата на загальну суму 18 665 грн. 96 коп. (а. с. 11).

ОСОБА_2 з 17 травня 2011 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_7, під час якого в них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 45).

Відповідно до довідок Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області від 08 грудня 2017 року ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 та має наступний склад сімї: дружина ОСОБА_7, син дружини ОСОБА_9, син - ОСОБА_8 На території ради ні відповідач, ні його дружина не працюють, на обліку в центрі зайнятості не перебувають, підприємницькою діяльністю не займаються (а. с. 46-48).

Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції не було враховано, що відповідач має задовільний стан здоровя, є працездатною особою, будь-які обєктивні та поважні причини, які б перешкоджали йому працевлаштуватись відсутні. Сам по собі факт не працевлаштування та відсутності доходів не є причиною звільнення відповідача від обовязку утримувати повнолітню дочку на період навчання, яка потребує такої допомоги.

Надані відповідачем медичні довідки про стан здоровя сина та дружини не підтверджують здійснення ним витрат на їх лікування в даний час. Крім того позивач та їх з відповідачем спільна дочка також мають захворювання та потребують лікування. Позивач отримує незначні доходи та не має змоги самостійно утримувати дочку.

Обовязок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатись після досягнення повноліття незалежно від форми навчання покладається на обох із батьків, проте відповідач фактично переклав свій обовязок піклуватись та матеріально забезпечувати її виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

Виходячи з наведеного, враховуючи майновий стан відповідача, перебування на його утриманні малолітньої дитини сина ОСОБА_10, колегія суддів вважає, що є правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в період її навчання, в сумі 500 грн. 00 коп. щомісячно.

Таким чином, з урахуванням викладеного рішення суду, на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, на період її навчання до 30 червня 2019 року, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.

Окрім того, оскільки позивач у відповідності до п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 960 грн. 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, п. 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з 29 листопада 2017 року на період навчання, а саме: до 30 червня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції та 960 гривень 00 копійок за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

ОСОБА_11