Справа № 372/1369/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/136/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов
Категорія 4 22.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Іванової І.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фобос», про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що він протягом 2015 року набув у приватну власність майновий комплекс по АДРЕСА_1 а також птахокомплекс по АДРЕСА_2 які були власністю колективного сільськогосподарського товариства «Україна» (далі - КСП «Україна»). Вказував, що вказані майнові комплекси розташовані на земельних ділянках, які належали КСП «Україна» на підставі державного акту на право колективної власності на землю серія НОМЕР_1, виданого відповідно до рішення Перегонівської сільської ради від 26 грудня 1995 року. Знаходження належного йому нерухомого майна на земельних ділянках та зовнішні межі таких ділянок підтверджується кадастровими планами зовнішніх меж земельних ділянок, переданих у колективну власність КСП «Україна». Зазначав, що він звернувся до Перегонівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок у власність, які знаходяться під належними йому майновими комплексами, однак рішенням сільської ради від 22 лютого 2016 року у задоволенні його заяви відмовлено.

Посилаючись на те, що відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до нього як до особи, яка придбала об'єкти майнового комплексу, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на: земельну ділянку площею 7,8201 га (ділянка 8) згідно плану зовнішніх меж державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_2, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно плану зовнішніх меж державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_2, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,1000 га (ділянка 10) згідно плану зовнішніх меж державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_2, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 5,5988 га (частина ділянки 14) згідно плану зовнішніх меж державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_2, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 серпня 2017 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Обухівську районну державну адміністрацію Київської області.

Ухвалою цього ж суду від 19 серпня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фобос» (далі - ТОВ «Торговий дім «Фобос»).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2017 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 травня 1996 року КСП «Україна» видано державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 735,5 га з цільовим призначенням для сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області від 26 грудня 1995 року. Вказаний державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю під № 27 від 07 травня 1996 року.

Рішенням Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області № 16-4 від 23 лютого 2001 року припинено право КСП «Україна» на постійне користування землею загальною площею 84,9 га, в тому числі резервного фонду площею 68,6 га, вилучені землі передано до земель запасу сільської ради, анульовано державні акти на право постійного користування землею та право колективної власності на землю.

20 березня 2012 року між Перегонівською сільською радою Обухівського району Київської області та ТОВ «Торговий дім «Фобос» укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,5988 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 строком на 40 років разом з комплексом нежитлових будівель та споруд, які розташовані на ній. Даний договір зареєстрований в Перегонівській сільській раді 20 березня 2013 року.

Згідно акту приймання - передачі об`єкта оренди від 21 березня 2012 року Перегонівська сільська рада передала ТОВ «Торговий дім «Фобос» в оренду земельну ділянку площею 5,5988 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Перегонівської сільської ради.

22 січня 2013 року між Перегонівською сільською радою Обухівського району Київської області та СТОВ «Україна» укладено договір оренди земельної ділянки площею 11,8 га в межах населеного пункту Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області строком на 1 рік. Даний договір зареєстрований в Перегонівській сільській раді 22 січня 2013 року за №2.

Згідно акту приймання - передачі об`єкта оренди від 01 лютого 2013 року Перегонівська сільська рада передала СТОВ «Україна» в оренду земельну ділянку площею 11,8 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться у с. Перегонівка Обухівського району Київської області.

Також по справі встановлено та не заперечується сторонами, що 21 липня 2015 року згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Торговий дім «Фобос» птахокомплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1125.

Відповідно до п.1 договору купівлі-продажу вказаний птахокомплекс знаходиться на земельній ділянці площею 5,5988 га з кадастровим номером НОМЕР_3, яка надана у користування ТОВ «Торговий дім «Фобос» на підставі договору оренди земельної ділянки від 05 травня 2010 року, укладеного між Перегонівською сільською радою та ТОВ «Торговий дім «Фобос».

Судом першої інстанції встановлено, що у 2015 року ОСОБА_1 набув право власності на майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується рішенням загальних зборів співвласників майна КСП «Україна» від 06 березня 2015 року, актом прийому передачі майна від 31 березня 2015 року та рішенням виконавчого комітету Перегонівської сільської ради від 28 серпня 2015 року.

Згідно з рішенням Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області № 56.6.УІІ від 22 лютого 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його звернення від 15 лютого 2016 року про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (7,8 га, 3,1 га, 0,7 га, 8,2 га) у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться у с.Перегонівка Обухівського району Київської області. Також у рішенні зазначено, що дані земельні ділянки відносяться до земель несільськогосподарських угідь (під господарськими будівлями і дворами), тому ОСОБА_1 може їх отримати тільки у користування на умовах оренди.

Листом від 30 серпня 2016 року Управління Держгеокадастру в Обухівському районі повідомило ОСОБА_1, що земельна ділянка площею 5,5988 га з кадастровим номером НОМЕР_3 обліковується як така, що перебуває у оренді ТОВ «Торговий дім «Фобос» та розташована в межах с.Перегонівка Обухівського району Київської області.

За змістом ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ст.120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Окрім того, п.«е» ч.1 ст.141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року (справа №6-2225цс16).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання права власності на спірні земельні ділянки ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до нього як до особи, яка придбала об'єкти майнового комплексу перейшло право власності на земельні ділянки, на які вони розташовані.

Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку площею 5,5988 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована по АДРЕСА_1, внаслідок придбання ним у ТОВ «Торговий дім «Фобос» за договором купівлі - продажу від 21 липня 2015 року птахокомплексу, який розташований на вказаній земельній ділянці, оскільки ця земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «Торговий дім «Фобос» на підставі договору оренди земельної ділянки від 05 травня 2010 року і не належить товариству на праві власності, а тому відповідно до положень ст.120 ЗК України, позивач може набути лише право користування нею - на підставі договору оренди.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку що позивачем не доведено, що він набув право власності на земельні ділянки: площею 7,8201 га, площею 3,0653 га та площею 0,1000 га, згідно плану зовнішніх меж державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_2, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3, внаслідок набуття ним права власності на майновий комплекс по АДРЕСА_1, оскільки позивачем не надано доказів кому належать ці земельні ділянки, їх координати, межі та конфігурація, присвоєння їм кадастрового номеру та формування цих земельних ділянок, як самостійних об'єктів цивільних прав.

При цьому суд вірно зазначив, що рішенням Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області № 16-4 від 23 лютого 2001 року анульовано державний акт на право колективної власності на землю від 07 травня 1996 року, виданого КСП «Україна» і це рішення є чинним, а тому посилання позивача на державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що майновий комплекс по АДРЕСА_1 перебуває у межах спірних земельних ділянок, є правильним.

Отже, наведені вище висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом першої інстанції правильно застосовано.

Крім того, за змістом ст.175 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Частиною 1 ст.51 ЦПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Таким чином, на суд покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов`язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 5,5988 га по АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні ТОВ «Торговий дім «Фобос» на підставі договору оренди земельної ділянки від 05 травня 2010 року, на яку позивач просить визнати право власності.

Однак ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції із клопотанням про залучення до участі у справі «Торговий дім «Фобос» в якості співвідповідача, який є користувачем земельної ділянки, а апеляційний суд відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позбавлений можливості залучати співвідповідачів до участі у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді