РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

за участю: представника позивача адвоката ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Харченко Ю.Г., про встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування, суд,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3про встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування. У позовній заяві, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_15 померла ОСОБА_7, яка проживала у АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно - жилий будинок за адресою АДРЕСА_1. На протязі останніх майже двадцяти п'яти (з 1992 року) років, позивач мешкав з ОСОБА_7 однією сім'єю, вів з нею спільне господарство, опікувався ОСОБА_7, витрачав свої заощадження на її лікування та поховання. Після продажу свого будинку 23 вересня 2005 року зі згоди ОСОБА_7, він був зареєстрований в будинку за адресою їхнього спільного проживання, а саме в АДРЕСА_1. Фактично всі кошти від продажу будинку були витрачені позивачем на ремонт будинку, проведення газопостачання, ремонту водопостачання, ремонту надвірних будівель, бетонування подвір'я, будівлю гаражу та купівлю автомобільного причепа, холодильника, телевізорів, газової плити та інших предметів побуту. Також частина коштів була покладена на картку в «Приватбанку» на ім'я ОСОБА_7 за її проханням. На час хвороби ОСОБА_5 постійно витрачав кошти на лікування ОСОБА_7, а також передавав їх відповідачу - дочці померлій ОСОБА_2. Останні кошти були їй передані в розмірі 400 доларів США в той час, коли ОСОБА_2 за її бажанням фактично перед смертю ОСОБА_7 забрала її до себе. На час смерті ОСОБА_7 позивач залишився єдиною особою, яка зареєстрована в спадкову будинку. При звертанні до приватного нотаріуса щодо своїх прав як спадкоємця, який мешкав разом з спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років, йому було дано роз'яснення, що потрібно встановити за рішенням суду факт спільного проживання з ОСОБА_7, як чоловіка та жінки однією сім'єю, а також отримати право на спадкування з спадкоємцями першої черги. ОСОБА_5 звернувся до відповідачів - доньки спадкодавця ОСОБА_2 та сина спадкодавця - ОСОБА_3 з проханням укласти договір про зміну черговості. Але відповідачі йому відмовили, хоча до цього часу у них були добрі взаємини. Доказами проживання однією сім'єю разом з спадкодавцем ОСОБА_7 - є реєстрація в будинку, акт спільного проживання, також багаточисленні чеки, платіжки з банку, товарні чеки, свідчення свідків та інше. Доказами права позивача на зміну черговості одержання права на спадкування також, крім вказаних вище доказів, є договір купівлі-продажу його власного будинку, копія свідоцтва про смерть (померла була тяжко хвора та померла в похилому віці). ОСОБА_5 не має іншого житла ні на праві власності, ні на праві користування, крім спадкового майна ОСОБА_7 За час спільного проживання однією сім'єю з спадкодавцем ОСОБА_7 була проведена газифікація будинку (купівля труб, котла, оплачені роботи) на загальну суму - 13090 грн., збудований паркан (зовнішній та внутрішній) - 2800 грн., забетоноване повністю подвір'я - 1900 грн., зроблений ремонт водогону - 2388 грн., обштукатурений цоколь будинку - 720 грн., обштукатурена літня кухня - 1800 грн., збудований гараж - 2400 грн. Придбані предмети побуту - автопричеп - 1400 грн., електронасос-циркулярний - разом з установкою - 2400 грн., електроплита - 245 грн., газова плита -. 1200 грн., телевізор «Самсунг» - 1300 грн., «Вест С-2155» - 1200 грн., холодильник «Днєпр-ДХ-248» - 2400 грн. Крім того 10 000 грн. ОСОБА_5 поклав на картку в «Приватбанку» на ім'я ОСОБА_7 Це гроші, які він мав від продажу свого будинку. На лікування ОСОБА_7 було витрачено позивачем 35 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд встановити факт проживання ОСОБА_5 однією сім'єю з ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_15 в період з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_15; змінити черговість спадкування та надати позивачеві право на спадкування разом з спадкоємцями першої черги, донькою спадкодавця ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі, призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечують проти задоволення позову у повному обсязі. Суду пояснили, що їх мати ОСОБА_7 дійсно певний час проживала з позивачем ОСОБА_5, з 2005 року він зареєстрований у будинку матері. Однак були періоди, коли вони разом не проживали, до 2005 року ОСОБА_9 неодноразово залишав будинок матері та проживав окремо. Також гроші від продажу власного будинку він віддав своїй доньці. На покращення будинку гроші надавала їх мати, своєю працею допомагав син та онук. На лікування гроші надавали діти. Опікувалася матір'ю донька. Лише останні пів року перед смертю ОСОБА_7 потребувала сторонньої допомоги, і надавала її донька ОСОБА_2 До тяжкої хвороби мати завжди обслуговувала себе сама. Позивач ОСОБА_5 не доглядав за ОСОБА_7, та і не міг надавати допомогу, постільки мав ряд захворювань, і сам потребував сторонньої допомоги, яку йому надавала ОСОБА_7 Крім того, ще у 2005 році мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Тому просять суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Харченко Ю.Г., в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, суду показав, що позивач по справі його брат, відповідачів по справі знає. ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_7 з 1992 року однією сім'єю, проживали у АДРЕСА_1. Жили мирно, один одного поважали, спілкувалися, кошти були спільні, розпоряджалися ними разом. Робили ремонти, будували, зробили водопровід та огорожу. Його брат ОСОБА_5 сказав, що передав відповідачам 40000 грн. та 400 доларів США.

Свідок ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, суду показала, що позивача ОСОБА_8 знає як квартального. ОСОБА_5 жив однією сім'єю з ОСОБА_7 приблизно з 1992-1993 років. Позивач приймав участь у газифікації будинку, провів водопровід, бетонував подвір'я. Разом з тим, наданий до суду Акт про спільне проживання, де міститься її підпис, вона не складала та не підписувала.

Свідок ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, суду показав, що ОСОБА_5 його брат, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діти ОСОБА_7 ОСОБА_14 - невістка ОСОБА_13 У 1991 році восени проводжали до армії ОСОБА_15, там ОСОБА_5 та ОСОБА_7 познайомилися. У 1992 році ОСОБА_5 перейшов жити до ОСОБА_7, де живе до теперішнього часу. Провів до будинку газ та воду. Свій будинок залишив, а згодом продав. Розповідав, що гроші від продажу будинку віддав ОСОБА_7 ОСОБА_5 хворий на астму, вони з ОСОБА_7 дбали один про одного.

Свідок ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6, суду показала, що ОСОБА_5 її батько, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знає як дітей ОСОБА_7 З 1992 року її батько проживав з ОСОБА_7 однією сім'єю в АДРЕСА_1. У будинок був проведений газ, допомагав брат позивача ОСОБА_10 Про обставини в сім`ї батька та ОСОБА_7 знала по 31 грудня 2001 року, після цього взаємини зіпсувалися і вона з сім`єю батька тривалий час не спілкувалася. Батько продав будинок, всі гроші віддав ОСОБА_2 Батько ознайомив її з запереченнями по даній справі. Давав ОСОБА_3 20000 грн., давав ще 8000 грн., 2000 грн. В 2014 році батька прооперували, у нього серйозне захворювання, астматичний синдром, хворіє на сердечні захворювання 10-15 років.

Свідок ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, суду показала, що ОСОБА_5 друг дитинства її чоловіка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знає як дітей ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали проживати разом з 1992 року. До 2001 року тісно спілкувалися. У 2001 році помер її чоловік і вони зустрічалися рідше. Їй відомо, що після продажу будинку ОСОБА_5 гроші віддав ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8, суду показала, що ОСОБА_5 брат її чоловіка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знає як дітей ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 познайомилися у 1991 році, почали проживати разом з 1992 року. Жили добре, все робили разом. Зробили водопровід, газ, забетонували двір. Кошти були спільні.

Свідок ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_7, суду показала, що ОСОБА_5 чоловік її рідної сестри, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 її племінники. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали проживати разом з 1992 року однією сім'єю. Жили мирно, вели спільне господарство. Спочатку захворів ОСОБА_5, потім захворіла ОСОБА_7 і ОСОБА_2 забрала її до себе. Зробили водопровід, газ, забетонували двір, поставили паркан.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідачів, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_15 у м. Запоріжжя померла ОСОБА_7, яка проживала у АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.4).

Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, - жилий будинок за адресою АДРЕСА_1.

11 лютого 2005 року приватним нотаріусом Харченко Ю.Г. посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_7 все своє майно, яке буде їй належати на день смерті заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних долях (а.с.35-38).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №27/2017 початої 22 червня 2017 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Харченко Ю.Г., 22 червня 2017 року діти померлої ОСОБА_7 - син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за заповітом.

Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В силу ст.1264 ЦК України факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки може бути підставою для одержання права на спадкування за законом у четвертій черзі спадкоємців.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_19, ОСОБА_12, ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_10, ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 1992 року проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство.

Згідно Акту про підтвердження спільного проживання від 06 листопада 2017 року (а.с.72), депутат Василівської міськради ОСОБА_21, свідки ОСОБА_22, ОСОБА_12, склали акт на підтвердження спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 з 1992 року до дня операції. Після операції дочка ОСОБА_2 забрала матір ОСОБА_7 у м. Запоріжжя. За час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зробили покращення будинку та домоволодіння, купували побутову техніку.

З 29 вересня 2005 року позивач ОСОБА_5 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.6).

Враховуюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача ОСОБА_5 щодо встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу однією сім'єю обґрунтована, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами, тому вказана вимога ОСОБА_5 підлягає задоволенню. Суд вважає необхідним встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15, у період з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_15.

Разом з тим, позовна вимога про зміну черговості спадкування та надати позивачеві права на спадкування разом з спадкоємцями першої черги, донькою спадкодавця ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3, задоволенню не підлягає.

Відповідно до заповіту, ОСОБА_7 заповіла все своє майно своїм дітям, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях кожному.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. І лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, тобто спадкоємці за законом.

22 червня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Заповіт недійсним не визнавався, ним охоплена уся спадщина.

Відповідно до ч.3 ст.1235 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Коло осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині визначено ст. 1241 ЦК України, а саме це: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Крім того, в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано роз'яснення, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Цивільний кодекс України передбачає два способи зміни черговості одержання права на спадкування: за домовленістю спадкоємців (договірний) та судовий.

Договірний порядок, передбачає нотаріально посвідчений договір заінтересованих спадкоємців, укладений після відкриття спадщини. Такий договір між сторонами не укладався.

Судовий порядок, передбачений ч.2 ст.1259 ЦК, це коли фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування зазначеного порядку з урахуванням вимог Цивільного процесуального кодексу України вимагає доведення позивачем наступних юридичних фактів, які необхідно встановити у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Як зазначається в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Наведений перелік підстав для зміни черговості одержання права на спадкування в судовому порядку є закритим та не підлягає розширеному тлумаченню. Відсутність хоча б однієї з них матиме наслідком застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного в ст.1258 ЦК України. Причому сам по собі факт проживання із спадкодавцем протягом тривалого часу без реєстрації шлюбу і взаємна турбота осіб, які проживають разом, не може змінити черговість одержання права на спадкування в судовому порядку.

Як було встановлено в судовому засіданні, а також це підтверджено матеріалами справи та показами свідків, заявлених позивачем, ОСОБА_7 не перебувала у безпорадному стані на час проживання з ОСОБА_5, а останні місяці перед смертю нею опікувалась її донька ОСОБА_2 Навпаки, у 2014 році ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, був прооперований з приводу тяжкого захворювання, крім того, у нього астматичний синдром, має сердечні захворювання 10-15 років.

Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовної вимоги позивача ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування, постільки відсутні підстави, визначені ч.2 ст.1259 ЦК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 320 грн., по 160 (сто шістдесят) грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Харченко Ю.Г., про встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування -задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15, у період з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_15.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_13, ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_14, ІПН НОМЕР_3), витрати по сплаті судового збору по 160 (сто шістдесят) грн.. з кожного.

В іншій частині позову у задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик