Справа № 350/1993/17
Провадження № 22-ц/4808/184/18
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

секретаря Турів О.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 17 серпня 2018 року у складі судді Пулика М.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач ОСОБА_3 16 травня 2017 року керуючи автомобілем марки ЗИЛ-131, в с. Липовиця, Рожнятівського району порушив правила дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив зіткнення з керованим ним автомобілем марки «RENAULT КЕNGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено його автомобіль.

Позивач, посилаючись на те, що ОСОБА_3 у добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну ним шкоду внаслідок ДТП, просив стягнути з нього кошти оплачені за ремонт пошкодженого автомобіля у сумі 7810 грн. та заподіяну моральну шкоду у розмірі 4000 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 17 серпня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з»ясування обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що він у серпні 2017 року вже звертався в суд про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, однак йому було відмовлено в задоволенні позову у зв»язку тим, що довідка про ремонт автомобіля, видана СТО КП «СФК» №1/21-0 від 21.07.2017 року визнана недостовірним доказом.

У даній справі суд необґрунтовано поставив під сумнів вказану ним суму коштів на ремонт автомобіля через розбіжність пошкоджень автомобіля із даними що містяться в матеріалах справи та без з»ясування обставин по справі прийняв одностороннє рішення без врахування наданих ним доказів.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_3, третя особа моторне (транспортне) страхове бюро України правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

З таким висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 що на праві власності належить автомобіль «RENAULT КЕNGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1.

16 травня 2017 року приблизно о 11 год. 50 хв в с.Липовиця Рожнятівського району відповідач ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «ЗИЛ - 131», реєстраційний номер НОМЕР_2 порушив Правила дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не справився з керуванням та допустив зіткнення з керованим ОСОБА_1 автомобілем, що спричинило його пошкодження.

Постановою Рожнятівського районного суду від 27 червня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.ст. 10,11 ЦПК України (в редакції чинній станом на час пред»явлення позову) так і положеннями ст. ст. 12,13 ЦПК України чинного станом на час постановлення судом рішення передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Встановлено, що ОСОБА_1 02.08.2018 року звертався в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що мала місце 16 травня 2017 року. Як на доказ заподіяння матеріальної шкоди посилався на довідку СТО КП «СФК» в смт. Рожнятів, відповідно до якої він здійснив оплату за ремонт автомобіля у сумі 6221 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 01 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав доказів заподіяння йому матеріальної шкоди у розмірі 6221 грн., оскільки довідка про ремонт автомобіля СТО КП «СФК» та здійснення оплати за ремонт автомобіля у сумі 6221 грн. визнана недостовірним та неналежним доказом.

При цьому як вбачається із рішення суду сторони підтвердили що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що наявні в матеріалах справи не існує.

Вказане рішення суду позивачем не оскаржувалось, натомість 13 грудня 2017 року ним пред»явлено новий позов до ОСОБА_3 третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП що мала місце 16 травня 2017 року.

В обґрунтування заподіяної матеріальної шкоди посилався на довідку СТО «ПП ОСОБА_5», відповідно до якої ремонт автомобіля ОСОБА_1 було здійснено у період з 15 вересня 2017 року по 06 жовтня 2017 року.

Таким чином станом на час ухвалення рішення від 01 грудня 2017 року автомобіль було відремонтовано на СТО «ПП ОСОБА_5», однак позивач на вказану обставину не посилався, і більше того стверджував те, що інших доказів на підтвердження заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП у нього немає.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що відповідно до досліджених письмових доказів по справі встановлено, що автомобіль позивача внаслідок ДТП, що мала місце 16.05.2017 року мав значно менше пошкоджень, ніж ті що були ліквідовані підчас ремонту автомобіля на СТО «ПП ОСОБА_5», а тому визнаючи достовірність наданого позивачем рахунку-фактури № СТО-000062 від 06.10.2017 року на суму 7810 грн. обґрунтовано не взяв його до уваги як доказ сплати коштів за ремонт автомобіля, в результаті якого були ліквідовані пошкодження саме внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача ОСОБА_3

З огляду на вищезазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам по справі, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП з вини відповідача ОСОБА_3

Рішення суду постановлено з додержанням вимог норм матеріально та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 17 серпня 208 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко