Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2302/18
Провадження №: 2/332/1173/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Фурдак В.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить встановити факт прийняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, та визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

В обґрунтування позовних вимог зазначає таке. Вищевказана квартира на праві спільної часткової власності належить йому, ОСОБА_1, та його бабусі - ОСОБА_4. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належну їй ? частину цієї квартири, при цьому спадкоємцем першої черги є його батько (син померлої) ОСОБА_3, який залишився проживати у вказаній квартирі, тобто фактично прийняв спадщину, але у нотаріальному порядку право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері не оформив, оскільки не мав правовстановлюючого документу на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_7 його батько ОСОБА_3 помер, а відтак він є єдиним спадкоємцем. Проте , спадкове майно, яке складається з ? частини квартири АДРЕСА_1, яке належало батькові в порядку спадкування після смерті його матері і на яку він не отримав правовстановлюючих документів, залишилося неоформленим. Оскільки матеріали спадкової справи не містять відомостей про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, він звернувся до приватного нотаріуса Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після бабусі, але у видачі свідоцтва було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів, тому він був вимушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі з викладених вище підстав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить ухвалити рішення на розсуд суду.

Третя особа - приватний нотаріус ЗМНО Бахматська Т.М. у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_6, яка повідомила суду про те, що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживав разом зі своєю бабусею ОСОБА_4 та своїм батьком ОСОБА_3 як за життя, так і на час їх смерті. ОСОБА_1 користувався квартирою та усіма речами та предметами побуту, що були в квартирі.

Також, у судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_7 яка повідомила суду про те, що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 постійно проживав зі своїм батьком ОСОБА_3 та зі своєю бабусею ОСОБА_4 та наразі ОСОБА_1 проживає за даною адресою. ОСОБА_1 користувався квартирою та усіма речами та предметами побуту, що були в квартирі.

Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали спадкової справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, надавши їм оцінку, приходить до таких висновків.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2, виданим міським відділом РАГС м.Запоріжжя, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1086 (а.с. 10).

Спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 складалось з ? квартири АДРЕСА_1, що належало останній на праві власності, відповідно до свідоцтва НОМЕР_3 про право власності на житло від 03.05.1993 року (а.с.7).

Відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час смерті ОСОБА_4), спадкоємцями першої черги є її син ОСОБА_3 - батько позивача.

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 28.06.1961 року, матір'ю останнього є ОСОБА_4 (а.с.58 зв.бік).

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном.

Даний факт у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_6. та ОСОБА_7, які , кожен окремо, повідомили, що проживають у АДРЕСА_5, відповідно. Зазначили, що як за життя, так і на час смерті ОСОБА_4, її син ОСОБА_3 постійно проживав із нею за адресою: АДРЕСА_1, користувався квартирою та усіма речами та предметами побуту, що були в квартирі.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути також встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_7 батько позивача ОСОБА_1- ОСОБА_3 помер та отримати позивачу право на спадщину за законом не представляється за можливе, інший спосіб відновлення права на спадкування відсутній, суд вважає за можливе задовольнити в цій частині позовні вимоги та встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, видане Запорізьким міським відділом РАГС, актовий запис №7669 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 від 24.09.1954 року, батьком останнього є ОСОБА_3 (а.с.11).

Як вбачається із копії спадкової справи №37/2018 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач 07.06.2018 року (а.с. 54 зв.бік).

Постановою приватного нотаріуса Бахматської Т.М. від 13.07.2018 року у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено внаслідок відсутності оригіналу документу, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на ? частку квартир АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст.548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 фактично проживав у АДРЕСА_1, що підтверджується копією його паспорта (а.с.23) , а отже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, зокрема п.23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ) для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли позивача не може реалізувати своє право власності внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Враховуючи те, що позивач на даний час є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3, але отримати свідоцтва про право на спадщину за законом чи оформити у позасудовому порядку свідоцтва про право власності на квартиру не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тобто позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування- задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя: Н.В.Марченко