Провадження № 2/161/3295/18

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі судового засідання Загоровської І.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Свій позов мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 На даний час дитина продовжує навчатися, є студенткою Східноевропейського національного університету імені ОСОБА_4 денної форми навчання на факультеті філології та журналістики заочної форми навчання.

Крім того, донька є студенткою Державної Вищої Школи ім. Папи Яна Павла ІІ в населеному пункті Білі Підляскі, Польської Республіки на факультеті наук про здоровя і суспільних наук за напрямком філології для здобуття Вищої освіти І рівня, з тривалістю навчання у 6 семестрів денної форми навчання з запланованим терміном закінчення 30.09.2020 року.

Вважає, що у зв'язку з продовженням навчання доньки, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки таку можливість має.

Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_5, 29.07.2000 року, в розмірі 2000 грн щомісячно до закінчення нею навчання, стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суду пояснив, що у нього на утриманні є троє малолітніх дітей а також матір , яка із 2011 року потребує лікування, оскільки вона онкохвора. Вказує, що на сьогоднішній день він є безробітнім і знаходиться на обліку у Луцькому міському центрі зайнятості. Перебуває на обліку в лікаря-невролога та сімейного лікаря у звязку з хворобою, що вимагає систематичних витрат на лікування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження І-ЕГ №064068 (а.с. 9).

З копії довідки Східноевропейського національного університету імені ОСОБА_4 від 18 травня 2018 року № 81 вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу факультету філології та журналістики заочної форми навчання Східноевропейського національного університету імені ОСОБА_4 з 01.09.2017 до 30.06.2022. Фінансування підготовки студента здійснюється за рахунок державного бюджету (а.с. 18).

З Довідки №406 /WNZNS/2018 ОСОБА_3 є студенткою Державної Вищої Школи ім. Папи Яна Павла ІІ в населеному пункті Білі Підляскі, Польської Республіки на факультеті наук про здоровя і суспільних наук, за напрямком філології ,для здобуття Вищої освіти І рівна з тривалістю навчання у 6 семестрів денної форми навчання з запланованим терміном закінчення 30.09.2020 року. студентка навчається на платній формі, плата за семестр навчання у 2017/2018 навчальному році становить 2021,03 злотих, разом 4042,06 злотих (а.с. 17)

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у зв'язку з навчанням не працює та не має власних прибутків.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтями 182, 200 цього Кодексу передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що на утриманні у відповідача, окрім повнолітньої доньки ОСОБА_3, перебувають ще троє малолітніх дітей - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки Софія, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Ангеліна , ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається із копії довідки із Луцького міського центру зайнятості від 18.09.2018 року ОСОБА_3 зареєстрований як безробітний у Луцькому МЦЗ з 20.06.2018 року (а.с. 57).

Відповідач в судовому засадні пояснив, що на його утриманні перебуває його матір. Однак, в судовому засіданні встановлено, що матір відповідача ОСОБА_7 перебуває у трудових відносинах із ТОВ «ЛуцькТерКомСервіс» на посаді двірника.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби доньки ОСОБА_3 в матеріальній допомозі батьків.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 01.08.2018 року, на період навчання до досягнення нею 23 років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення із урахуванням наступного.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК україни розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За умовами ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 04.06.2018 року між адвокатом ОСОБА_2 та позивачем по справі ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №0407/1 від 01 липня 2018 року, позивач сплатила адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 3 000 гривень за надання правової допомоги у даній цивільній справі (а.с. 34).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем та її представником надано суду калькуляцію вартості послуг з надання правової допомоги від 04 червня 2018 року №04-06/1, з якого вбачається, що адвокатом за договором про надання правової допомоги були виконані такі послуги: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та аналіз матеріалів справи, підготовка позовної заяви та формування додатків до позову, участь у судових засідання . Розмір витрат на оплату послуг адвоката за вказаний об'єм робіт складає 3000 гривень.

Надані позивачем документи відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги адвоката у даній справі. Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,08 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 263,264,265, 430 ЦПК на підставі ст.ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 01 серпня 2018 року на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_8