Справа № 214/3916/18
2/214/2253/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ДПП «Кривбаспромводопостачання», уточнивши вимоги (а.с.126-136), просять суд: поновити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на роботі в ДПП «Кривбаспромводопостачання»; стягнути з ДПП «Кривбаспромводопостачання» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в наступному розмірі: на користь ОСОБА_5 62 185,79 грн., на користь ОСОБА_3 62 105,63 грн., на користь ОСОБА_2 7919,79 грн., на користь ОСОБА_4 62 185,79 грн.

3 грудня 2018 року через канцелярію суду надійшла заява позивачів про забезпечення позову, в якій вони просять суд забезпечити їх позов до ДПП «Кривбаспромводопостачання» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом накладення арешту на грошові кошти підприємства в межах ціни позову 265 697 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку №6750 у ПАТ «Креді ОСОБА_6», м. Київ, МФО 300614, який належить відповідачу.

В обґрунтування заяви зазначають, що предметом позову є відновлення їх порушених прав щодо незаконного звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту ухвалення рішення у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог вони зазначали, що їх звільнено з роботи за власним бажанням на підставі заяв, які ними ніколи не подавались, підписи у яких сфальшовані. Також сфальсифіковано підписи у книзі обліку трудових книжок. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, на день подання позовної заяви складає: на користь ОСОБА_5 62 185,79 грн., на користь ОСОБА_3 62 105,63 грн., на користь ОСОБА_2 7919,79 грн., на користь ОСОБА_4 62 185,79 грн. Зважаючи на процесуальну поведінку відповідача, ДП «Кривбаспромводопостачання», який зловживаючи своїми процесуальними правами, всіляко затягує розгляд справи, подаючи до суду необґрунтовані клопотання, оскаржуючи в апеляційному порядку ухвали, які не підлягають оскарженню або строк на оскарження яких минув, зокрема, подання апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження у справі, тому є підстави вважати, що відповідачем можуть бути вжиті заходи щодо виведення коштів з підприємства, що зробить неможливим виконання рішення, якщо буде ухвалено на їх користь в частині стягнення зазначених вище грошових коштів. Окрім того, в разі ухвалення судового рішення на їх користь, після набрання рішенням законної сили та до відкриття виконавчого провадження, відповідач матиме можливість вивести кошти з діючого банківського рахунку та відкрити інші рахунки, коштів на яких буде недостатньо для виконання рішення. Зважаючи на наведене вважають, що достатнім заходом забезпечення позову бути накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку підприємства, в межах заявлених позовних вимог. Зазначений захід забезпечення позову не призведе до негативних наслідків для відповідача, так як він матиме змогу розпоряджатись грошовими коштами із зазначеного рахунку поза межами суми, яка може бути арештована.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Проаналізувавши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, приходжу до висновку про її невідповідність вимогам ст.151 ЦПК України, а саме: позивачами не зазначено належне обґрунтування необхідності забезпечення позову з посиланнями на конкретні докази та обставини, які б свідчили про існування загрози з боку відповідача щодо ймовірного невиконання судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивачів; в заяві не наведено пропозицій щодо зустрічного забезпечення; не надано квитанцію про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а у випадку наявності підстав для звільнення від сплати судового збору не вказано посилання на конкретні норми закону; до заяви про забезпечення позову не долучено доказів в підтвердження викладених в ній доводів, зокрема, належності саме відповідачеві рахунку №6750, на який позивачі просять накласти арешт в межах суми ціни позову, чи є цей рахунок діючим та чи не призведе накладення арешту на цей рахунок до негативних наслідків в господарській діяльності підприємства.

Враховуючи викладене, невідповідність заяви про забезпечення позову, поданої позивачами, вимогам ст.151 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність її повернення.

Керуючись ст.ст.151, 153, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про забезпечення позову повернути позивачам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Прасолов В.М.