РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

05 березня 2018 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Короткого І.П.

при секретарі Охріменко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 06.08.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі. 27.01.2009 року, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1, ОСОБА_2 без письмової згоди ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 два договори позики, за умовами яких ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 105900 та 150000 гривень, а ОСОБА_3 зобовязався повернути ці кошти до 27.01.2010 року. З цих підстав, посилаючись на вимоги ст.65 СК України, ст.ст.203, 215 ЦК України, просить суд визнати недійсними вказані договори позики та стягнути з ОСОБА_3 вказані отримані за недійсними договорами позики грошові суми, а також інфляційні витрати за весь час прострочення в загальному розмірі 716186,91 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив слухати справу у його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи за їх відсутності.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що з 06.08.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі. 27.01.2009 року, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1, ОСОБА_2 без письмової згоди ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 два договори позики, за умовами яких ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 105900 та 150000 гривень, а ОСОБА_3 зобовязався повернути ці кошти до 27.01.2010 року.

Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб між сторонами, договорів позики від 27.01.2009 року.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне.

За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.02.2017 року у справі за № 6-17цс17.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач не довів суду, тих обставин, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна (у даному випадку - ОСОБА_2Л.), та третя особа - контрагент за таким договором (у даному випадку - ОСОБА_3В.), діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя, оскільки ніяких доказів, які б підтверджували ці обставини, позивач суду не надав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер і серія паспорта МК 494286, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер і серія паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності не відомі.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, номер і серія паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності не відомі.

Суддя

05.03.2018