Єдиний номер справи 490/2102/15-ц
Провадження 22ц-4812/6/18 Головуючий по 1 інстанції Гуденко О.В.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2018р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Богуславська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2017р.

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

19 березня 2015 року ПАТ КБ "Надра" пред'явило позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення 93 763,37 дол. США заборгованості за кредитним договором, що еквівалентно за курсом НБУ - 1 388 094 грн. 02 коп.

Позивач зазначав, що 04 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 08/03/2008/840 К-531 строком до 10 лютого 2028 року включно, за яким ОСОБА_4 отримав 132 246,62 дол. США на придбання нерухомого майна та зобов'язався своєчасно та в повному розмірі погасити кредит і відсотки.

В забезпечення повернення кредиту позичальником за вказаним кредитним договором виступила поручителем ОСОБА_5

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 10 листопада 2014 року виникла кредитна заборгованість у загальному розмірі 93 763,37 дол. США, позивач просив її стягнути з позичальника та поручителя у солідарному порядку.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2015 року вказаний позов задоволено частково, проте, ухвалою того ж суду від 10 листопада 2015 року зазначене заочне рішення скасовано.

Рішенням Центрального районного суд м. Миколаєва від 26 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за договором в сумі 79 864,63 дол. США, з якої: основний борг - 73 041,55 дол. США, заборгованість по відсотках - 6 822,98 дол. США, пеня - 18 611,35 грн. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "Надра" судовий збір у розмірі по 1 827 грн. з кожного.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що наданими доказами встановлено факт укладення між Банком та ОСОБА_6 кредитного договору, за яким останній отримав кредитні кошти в розмірі 132 246.62 дол. США, які зобов'язався повертати позичальнику щомісячними платежами відповідно до графіку протягом 240 місяців. Між тим, своїх зобов'язань ні боржник, ні його поручитель не виконали, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь Банку. В задоволенні вимог щодо стягнення штрафу, Банку відмовлено у зв'язку з недоведеністю цих вимог.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, просив рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та відмовити в задоволенні цих вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

Свої доводи мотивував тим, що суд безпідставно відмовив йому у проведенні судової економічної експертизи, призначаючи таку експертизу тричі, суд, не ознайомивши його з клопотанням експерта та не надавши розрахунок по оплаті експертизи, ухвалив рішення без проведення такої експертизи. Крім того, Банк звернувся з позовними вимогами щодо стягнення заборгованості у національній валюті Україні, а суд стягнув заборгованість у доларах США, що є помилковим.

Відповідач ОСОБА_5 у відзиві на апеляційну скаргу доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А в силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 1054 - 10561 цього ж Кодексу регулюються правила виконання зобов'язань по кредитному договору. Зокрема:

- за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти;

- розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та умовами, які сторони визначили в Кредитному договорі, передбачено, що у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, погашення позичальником заборгованості за кредитом та сплати належних йому процентів і пені.

Водночас, статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Як встановлено судом і вбачається матеріалів справи, 04 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 08/03/2008/840 К-531, строком на 240 (двісті сорок) місяців, згідно з яким Банк надав ОСОБА_4 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 132246,62 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою кредитний пакет «Жиліщне рішення», а позичальник зобов'язався вчасно повернути кредит, шляхом внесення щомісячних платежів, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі встановленому договором (т. 1 а.с.18-20).

У кредитному договорі сторони узгодили не тільки питання кредитування в доларах США, а й порядок повернення кредитних коштів. Так, пунктом 3.3.1. договору визначено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1516,65 дол. США.

Згідно п.1.3.1. відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,59 % на рік.

За п.5.2 договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

04 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором (т.1 а.с. 22).

З матеріалів кредитної справи за кредитним договором № 08/03/2008/840 К-531, наданої Банком на вимогу суду, видно, що в період з 4 березня 2008 року на рахунки ОСОБА_4 відкриті ним в філії ВАТ КБ «Надра» МРУ були перераховані кошти в обумовленому кредитним договором розмірі.

04 березня 2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Поліщук Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 239 (т. 2 а.с.73-74).

Того ж дня між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 в забезпечення кредитного договору був укладений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 243 (т. 2 а.с.65-69), предметом іпотеки є житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1.

12 березня 2013 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 1 до вищевказаного кредитного договору, відповідно до якої сторони внесли зміни щодо місячної суми мінімально необхідного платежу, зменшивши його до 932,70 доларів США (т. 1 а.с.23).

У зверненнях Банку до позичальника та поручителя від 06 лютого 2015 року кредитор просив сплати заборгованості за кредитним договором з попередженням про можливість звернення до суду про дострокове повернення всієї суми кредиту (т.1 а.с.15-17).

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_4 своєчасно та належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 10 листопада 2014 року у нього наявна заборгованість.

За розрахунком Банку розмір такої заборгованості складає 93 763,37 дол. США (73 041,65 дол. США - основний борг; 6822,98 дол. США - відсотки за користування кредитом; 674,08 дол. США - пеня; штраф - 13224,66 дол. США).

З метою перевірки обґрунтованості розрахунку кредитної заборгованості судом першої інстанції неодноразово призначались судово-економічні експертизи однак їх не було проведено з різних причин.

Таку експертизу було проведено в суді апеляційної інстанції і за висновком експерта №18-1535/1536 від 28 вересня 2018р. наданий Банком розрахунок заборгованості, в основному, відповідає умовам укладеного кредитного договору.

Разом з тим за проведеним експертом дослідженням заборгованість за кредитним договором станом на 10 листопада 2014р. складає менший розмір, а саме: 72829,56 дол. США - основний борг; 6712,08 дол. США - відсотки за користування кредитом; 434,41 дол. США - пеня.

Ні позичальник ОСОБА_4, ні його поручитель ОСОБА_5 не надали доказів того, що фактично отримана сума грошових коштів за кредитом є меншою ніж це передбачено умовами кредитного договору, або, що сума грошових коштів сплачених по кредиту ОСОБА_4 є більшою, ніж зазначено у висновку експерта.

Розрахунок заборгованості здійснений експертом Банк теж не спростував.

Твердження ОСОБА_4 про те, що позивачем в судовому порядку не доведено, що на виконання умов кредитного договору № 08/03/2008/840 К-531 йому було видано Банком грошові кошти у розмірі 93763,37 дол. США та не погодження з даними Банку щодо суми сплачених ним грошових коштів на виконання умов кредитного договору, є безпідставними, тому що після укладення кредитного договору № 08/03/2008/840 К-531 від 04 березня 2008 року, ОСОБА_4 того ж дня було придбано житловий будинок, на покупку якого і брався цей кредит (т. 2 а.с.73-74) та який того ж дня було передано в іпотеку Банку в забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору. (т. 2 а.с.65-70).

Крім того, як вбачається з виписки Банку щодо погашення кредиту, після отримання кредиту, ОСОБА_4 у період з 01 квітня 2008 року по 21 жовтня 2014 року погашав кредит, не заявляючи при цьому до Банку ніяких претензій щодо отриманої ним суми кредиту. Більш того, після укладення кредитного договору ОСОБА_4 більше року своєчасно погашав кредит в обумовленому кредитним договором розмірі, а 10 грудня 2009 року ним було одноразово сплачено 30000 дол. США, 10 лютого 2010 року - 11173 дол. США, 11 березня 2013 року - 10826 дол. США і т.д., що свідчить про визнання умов кредитного договору (т. 1 а.с.12).

Аргументи відповідача ОСОБА_4 щодо валюти стягнення є безпідставними.

Так, позивач має відповідні банківської ліцензії та письмові дозволи Національного Банку України на здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі, з надання кредитів в іноземній валюті (т. 1 а.с. 10-11).

За умовами кредитного договору кредитні кошти видавалися в іноземній валюті, а саме у доларах США, сторонами узгоджено повернення кредитних коштів також в цій іноземній валюті, позивач в позовній заяві також просив стягнути заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті, що передбачена договором.

Отже, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та в резолютивній частині свого рішення зазначив суму боргу, що підлягає стягненню з відповідачів в доларах США, а щодо пені - у національній валюті, що узгоджується з положеннями ст.ст.192,524,533 ЦК та правовими позиціями щодо застосування цих норм права висловлених Верховним Судом України в постановах від 15 травня 2017р. №6-211 цс17 та від 16 серпня 2017р. у справі №6-2667 цс16.

Оскільки місцевим судом встановлені факти укладання між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 кредитного договору та між позивачем і ОСОБА_5 - договору поруки, а також факти належного виконання позивачем умов договору кредиту і відповідно неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Однак враховуючи вищенаведений висновок експерта проти розрахунку якого сторони не надали аргументованих заперечень, то рішення суду в частині розміру стягнення кредитної заборгованості в силу п.3 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає зміні зі зменшенням стягнення за основним боргом до 72829,56 дол. США, що еквівалентно 2022098,17 грн.; за відсотками по користуванню кредитом до 6712,08 дол. США, що еквівалентно 186359,56 грн.; за пенею до 12061,31 грн.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача штрафу у розмірі 13224,66 дол. США рішення районного суду не оскаржувалося, а відтак, відповідно до приписів ч.1 ст.367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевірялося.

Ухвалення рішення про часткове задоволення позову (85,30%) є підставою для розподілу судових витрат.

Так, банком при розгляді справи сплачено 3654 грн., а тому виходячи з частки задоволених вимог позивачу має бути відшкодовано 3116,86 грн.

Разом з тим, відповідач поніс судових витрат на загальну суму 34896,60 грн., що виходячи з частки 14,70% від позовних вимог у задоволені яких відмовлено складає 5129,80 грн.

Таким чином, застосовуючи взаємозалік з позивача на користь відповідача слід стягнути 2012,94 грн. (5129,80 грн. - 3116,86 грн.) судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2017 року в частині розміру заборгованості за кредитом та судових витрат змінити зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» за основним боргом до 72829,56 дол. США, що еквівалентно 2022098,17 грн.; за відсотками по користуванню кредитом до 6712,08 дол. США, що еквівалентно 186359,56 грн.; за пенею до 12061,31 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_4 2012,94 грн. судових витрат у зв'язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: