Провадження № 22-ц/779/385/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів: Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий період, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючим суддею Татаріновою О.А. 29 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів за минулий період. Позовні вимоги були мотивовані тим, що відповідач після припинення між ними шлюбних відносин протягом останніх трьох років не бере участі у матеріальному забезпеченні їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча за усною домовленістю між ними зобовязувався сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн щомісячно. Посилаючись на те, що відповідач є працездатним, інших утриманців у нього немає, просила стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі по 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача аліменти за минулі три роки починаючи, з 13 жовтня 2014 року у розмірі по 1 000 грн щомісячно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 січня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 11 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Також постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи. Зокрема, зазначає ОСОБА_3, судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що відповідач не надав будь-яких доказів, які б підтверджували, що він ніде не працює і не отримує будь-яких доходів, не підтвердив документально розмір тимчасових заробітків. При цьому, судом першої інстанції не враховано також, що відповідач регулярно виїжджає за кордон на заробітки, де отримує достатньо високий дохід. А тому, на думку позивача, ОСОБА_3, враховуючи середню заробітну плату в області станом на грудень 2017 року, а саме 6 935 грн, визначений нею у позовній заяві розмір аліментів 2 000 грн є цілком прийнятним для відповідача. Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги ст. 195 СК України, за якою заборгованість за аліментами визначається із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, і у випадку її звернення до суду із заявою про видачу судового наказу у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, дохід відповідача визначався б саме виходячи із середньої заробітної плати. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині визначення розміру аліментів, ОСОБА_3 просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий період жодною із сторін не оскаржується, а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України не перевіряється.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції з врахуванням вимог ст.ст. 180, 182 та 184 Сімейного Кодексу України вважав, що відповідач є здоровою, працездатною особою молодого віку, у нього на утримані відсутні інші особи, а тому він спроможний платити аліменти у розмірі 800 грн щомісячно на утримання дитини. З цими висновками місцевого суду апеляційний погоджується суд з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, а тому згідно ст. 180 СК України вони зобовязані утримувати його до досягнення повноліття (а.с.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в даній справі було в повній мірі враховано обставини, зазначені в ст.182 СК України, зокрема: матеріальне становище матері дитини, матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою молодого віку і який перебуває на тимчасових заробітках, які не носять систематичний характер, відсутність у нього на утриманні інших осіб. А тому апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на малолітнього сина щомісячно у сумі 800 грн із своїх доходів.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не відмовлявся від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Більш того, він пропонував позивачу надати реквізити банківського рахунку для перерахування коштів на утримання сина та укласти договір про сплату аліментів у відповідності до ст. 189 СК України, а також здійснив сплату аліментів за грудень 2017 року січень 2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідної заяви та чеків про грошовий переказ (а.с.23-24).

Посилання ОСОБА_3 на те, що судом першої інстанції не було враховано ст.195 СК України, за якою заборгованість за аліментами визначається із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, не може бути прийняте до уваги, оскільки дана правова норма застосовується у разі визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Натомість позивач звернулась із позовом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Не заслуговують на увагу також і твердження апелянта про те, що відповідач регулярно виїжджає за кордон на заробітки, де отримує достатньо високий дохід. По-перше, робота за кордоном та отримання відповідачем заробітку на час розгляду судом даної справи не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. По-друге, навіть за наявності документального підтвердження виїзду (виїздів) ОСОБА_4 за кордон немає підстав для висновку про його роботу там, отримання за це коштів і про дійсний майновий стан.

Отже, приймаючи до уваги те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів в сумі 800 грн щомісячно. Цей розмір аліментів є наближеним до половини прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент винесення судом рішення становив 1492 грн.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що позивач у разі зміни його чи боржника матеріального чи сімейного стану має право звернутися до суду із позовною заявою про збільшення розміру визначених судом аліментів. Це передбачено ст.192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 № "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року.

Приймаючи до уваги вище викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 274, 374, 375, 381, 382, 383,384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 29 січня 2018 року в даній справі без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 березня 2018 року.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_7