НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6420/17
№ 2/183/1154/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_4, Відділ з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про:

визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 права співзасновників Фермерського господарства ««ДАР» (Код , зареєстроване Новомосковською районною державною адміністрацією 26 листопада 2011 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 0000066, юридична адреса: 51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Попасне) в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

встановив:

позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер - ОСОБА_5. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, та який на підставі рішення спадкоємців першої черги спадкування, має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з фермерського господарства «ДАР» (Код , дата державної реєстрації 26.11.2001, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 0000066), яке розташоване на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та зареєстровано за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Попасне. Згідно з установчими та реєстраційними документами ОСОБА_5 був єдиним засновником фермерського господарства «ДАР». Позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом і згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України мають право успадкувати за законом права засновника на Фермерське господарство «ДАР». Після смерті ОСОБА_5 позивачі у встановлений законом шестимісячний строк, бажаючи продовжити діяльність фермерського господарства, звернулися до Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та батька, але нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в частині визнання за ними права засновника на Фермерське господарство «ДАР», оскільки ними не надані правовстановлюючі документи на майно фермерського господарства. Посилаючись на ст.19, ч.1 ст.23, п.4 ст.35 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст. 191, 317, 391, 392, 1216, 1218, 1299 ЦК України, ст..92 Земельного кодексу України, ст.ст.63, 66 Господарського кодексу України, вказуючи, що спадкодавець ОСОБА_5 був єдиним засновником Фермерського господарства «ДАР» і це право належало йому на час відкриття спадщини і не було припиненим внаслідок його смерті просять позов задовольнити.

Представник позивачів надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав та просив про розгляд справи у відсутність представника.

Третя особа-1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечила проти позову.

Представник третьої особи-2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Судом 19 лютого 2018 року задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів, витребувано від приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 спадкову справу після смерті ОСОБА_5, отриману судом 23 лютого 2018 року.

Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Матеріали справи свідчать, що 26 листопада 2001 року за № 0000066 Новомосковською РДА Дніпропетровської області до ЄДР внесено відомості про юридичну особу - ФГ «ДАР», /а.с.21/. Організаційно-правова форма ФГ «ДАР» - фермерське господарство. Місцезнаходження: 51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Попасне. Засновник - ОСОБА_5 /а.с.22-24/.

17 листопада 2004 року затверджено статут ФГ «ДАР», відповідно до якого засновником господарства є ОСОБА_5, членами - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 /а.с.17-20/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 помер /а.с.11/. На момент смерті, згідно з довідкою Виконавчого комітету Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 814 від 10 серпня 2016 року проживав разом із дружиною - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 За довідкою Виконавчого комітету Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 213 від 10 серпня 2016 року заповіту ОСОБА_5 за життя не посвідчував.

З матеріалів отриманої судом копії спадкової справи та з наданих доказів вбачається, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_1 /а.с.12/, донька - ОСОБА_2 /а.с.13/, та ОСОБА_3, який є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом /а.с.14-15/, та який на підставі рішення спадкоємців першої черги спадкування, оформленого договором про зміну черговості одержання права спадкування від 07 серпня 2017 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 551 має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

18 серпня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_5

29 листопада 2017 року листом нотаріуса № 514/01-16 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 повідомлено, що в провадженні приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_4, знаходиться спадкова справа №50/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5. Відповідно до ст.ст.68, 69 Закону України « Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин спадкоємці подають документи, які підтверджують вказаний факт. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності майна спадкодавцеві. Згідно з ч.1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб ( спадкоємців). Отже успадковуватись можуть лише права та обов'язки фізичної особи, а не юридичної, якою є фермерське господарство. Такі протиріччя одного нормативного акту іншому не дають змоги правильно і однозначно вирішувати питання спадкування прав і обов'язків засновника фермерського господарства та за вирішенням даного питання належить звернутися до суду /а.с.25/.

05 грудня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 подали нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, додавши до заяв договір про зміну черговості одержання права на спадкування та договір про поділ спадщини. ОСОБА_1 в поданій заяві, що все майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 є особистою власністю спадкодавця.

Зі спадкової справи вбачається, що 05 грудня 2017 року, 01 лютого 2018 року, 02 лютого 2018 року, 05 лютого 2018 року, 08 лютого 2018 року, 09 лютого 2018 року Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за відповідними заявами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_5

Таким чином вбачається наявність спору щодо права фізичних осіб успадкувати право засновника фермерського господарства.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Статтею 63 Господарського Кодексу України встановлені види та організаційні форми підприємств в Україні, в тому числі - приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи).

У відповідності до ст. 66 Господарського Кодексу України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об'єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього. Держава гарантує захист майнових прав підприємства.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Аналогічні норми містяться і в ст. 191 ЦК України, відповідно до якої, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

В той же час, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

П. 4 ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства.

Статтею 92 Земельного кодексу України визначено перелік осіб, які можуть набувати права постійного користування земельними ділянками.

Тобто, після успадкування фермерського господарства, спадкоємцям необхідно буде переоформити у відповідності до вимог законодавства право на земельні ділянки, які посвідчені відповідними державними актами на право постійного користування, виданими на ім'я засновників фермерського господарства.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині (ч.1 ст.1259 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1261, 1264 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ст.1278 ЦК України).

Таким чином, з урахуванням відсутності доказів подання заяви про прийняття спадщини іншими спадкоємцями, своєчасного подання заяви про прийняття спадщини позивачами, як спадкоємцями за законом, укладення спадкоємцями договору про зміну черговості права спадкування, наявності підтвердженого належними, допустимими та достатніми доказами, наданими позивачами та отриманими судом права засновника ФГ «ДАР» у спадкодавця на момент його смерті, того, що неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину в частині права засновника порушуються спадкові права позивачів суд приходить до переконання, що аргументи позивачів обґрунтовані та до позивачів, як до єдиних спадкоємців засновника фермерського господарства які висловили бажання продовжити діяльність господарства, повинне перейти право засновника зазначеного господарства. Таким чином наявні всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрованої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрованої: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3; зареєстрованого: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) до Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Попасне, вул. Центральна, 63; ), треті особи - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_4 (місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 37; номер свідоцтва 5904), Відділ з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Шевченко, 7) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 права співзасновників Фермерського господарства «ДАР» (Код , зареєстроване Новомосковською районною державною адміністрацією 26 листопада 2001 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 0000066, юридична адреса: 51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Попасне) в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов