Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 157/1206/15-ц

провадження № 61-33236св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: Полицівська сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області, ОСОБА_6,

третя особа - Відділ з питань надання адміністративних послуг в особі Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року у складі головуючого-судді Гордійчука В. М. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року у складі суддів: Шевчук Л. Я., Грушицького А. І., Данилюк В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Полицівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, ОСОБА_6, про скасування рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що вони проживають АДРЕСА_1. Згодом їм стало відомо, що рішенням Полицівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області відповідачу ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку, яка знаходиться між їхніми земельними ділянками та на якій протягом 30 років знаходилася дорога.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_6, після отримання у власність зазначеної земельної ділянки, почала чинити перешкоди у користуванні проїздом. Крім того, позивачі не можуть користуватися колодязем, який належить ОСОБА_4 та знаходиться на спірній земельній ділянці.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили скасувати рішення Полицівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області № 46/4 від 06 травня 2015 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_2

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок набуття відповідачем ОСОБА_5 права власності на спірну земельну ділянку, будь-які права або інтереси позивачів не були порушені.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилено, рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням районного суду, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову.

06 грудня 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими та незаконними, оскільки суди не звернули уваги на те , що розміри земельних ділянок, якими користуються позивачі, вказані в погосподарських книгах сільської ради, а також на те, що колодязь, який належить ОСОБА_4, розташований на межі земельної ділянки відповідача ОСОБА_6, що порушує право ОСОБА_4 на вільне користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 подала заперечення на касаційну скаргу, однак суд касаційної інстанції не може враховувати їх при перегляді оскаржуваних рішень, оскільки вони не підписані ні ОСОБА_6, ні її представником ОСОБА_7

Полицівська сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області також подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа № 157/1206/15-ц за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Полицівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, ОСОБА_6 про скасування рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на земельну ділянку 01 червня 2018 року передана до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що раніше були надані їм у користування.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений частинами шостою - дев'ятою статті 118 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту «г» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суди встановили, що позивач ОСОБА_4 є власником житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 який перейшов їй у спадщину після смерті ОСОБА_8, що підтверджується рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 лютого 2007 року.

Будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що знаходиться у її користуванні, позивач ОСОБА_4 суду не надала.

Позивач ОСОБА_5 також не надала будь-яких доказів, про те, що вона є суміжним землекористувачем із відповідачем, а також про те, що вона є власником житлового будинку в якому проживає.

Суди також встановили, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_6 після смерті чоловіка ОСОБА_9 успадкувала належний йому житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2

Відповідно до рішення Полицівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області №46/4 від 06 травня 2015 року ОСОБА_6 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована по АДРЕСА_2

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 29 травня 2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 травня 2015 року ОСОБА_6 зареєструвала право власності на вищевказану земельну ділянку.

В подальшому ОСОБА_6 відмовилась від частини вказаної земельної ділянки, у зв'язку з чим у власність Полицівської сільської ради перейшла земельна ділянка зі сторони позивача ОСОБА_4, яка використовується в тому числі і під проїзд.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про те, що права позивачів оспорюваним рішенням Полицівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області №46/4 від 06 травня 2015 рокуне порушені, оскільки позивачі не надали будь-яких доказів, які б підтверджували право власності або право користування позивачів на земельну ділянку, яка була передана у власність відповідача.

Доводи заявника в касаційній скарзі на те, що вона не може користуватися належним їй колодязем, який розташований на межі земельної ділянки, яка належить відповідачу, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
Г.І. Усик