Справа № 524/9583/17
Провадження №2/524/888/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання - Крижановської Я.О.,
за участі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Перспектива М» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
До суду звернулося ПП «Перспектива М» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Вимоги обґрунтовані тим, що 05.12.2016 року між підприємством та відповідачем було укладено договір позики, згідно до якого ПП «Перспектива М» передало у позику відповідачу грошові кошти в сумі 72 000 грн. 00 коп., а останній зобовязувався повернути гроші. Вказана обставина підтверджується письмовим договором позики від 05.12.2016 року. У обговорений сторонами строк гроші відповідач не повернув.
Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав, що директор підприємства не мав повноважень укладати договори позики. Факт укладення договору та отримання грошей в сумі 72 000 грн. 00 коп. на строк до 05.06.2017 року без сплати відсотків визнав.
Ухвалою судді від 09.02.2018 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 03.05.2018 року витребувано докази по справі.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
05.12.2016 року ОСОБА_2, працюючи на посаді торгівельного агента ПП «Перспектива М» звернувся з письмовою заявою про надання йому безвідсоткової позики для поліпшення житлових умову сумі 72 000 грн. 00 коп.
05.12.2016 року між підприємством та відповідачем було укладено договір позики, згідно до якого ПП «Перспектива М» передало у позику відповідачу грошові кошти в сумі 72 000 грн. 00 коп. (а.с. 5).
06.12.2016 року ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 72 000 грн. 00 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 12).
Відповідач не виконав своїх зобовязань за договором позики від 05.12.2016 року, коштів позивачу не повернув у строк визначений договором до 05.06.2017 року.
ОСОБА_2 визнав факт укладення договору та отримання грошей в сумі 72 000 грн. 00 коп. на строк до 05.06.2017 року без сплати відсотків, хоча вважає, що директор не мав повноважень укладати договори позики. Вважав правильним розрахунок збитків від інфляції та 3% річних за період з 06.06.2016 року по 12.12.2017 року. Пояснив, що кредит повернути не може через фінансові труднощі; рік тому продав свій автомобіль, але це не пояснюється бажанням ухилитися від виконання своїх зобовязань.
Згідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договір.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що у матеріалах справі немає розрахунку та обґрунтування розміру сплаченого гонорару, у суді інтереси позивача представляв інший представник та з огляду на суму позову та зазначені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 500 грн. 00 коп. судових витрат на правову допомогу та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Приватного підприємства «Перспектива М» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 15.06.2018 року

Суддя