ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4392/17
Провадження № 2/636/401/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області

в складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 (ОСОБА_2 - після реєстрації шлюбу) В.М. на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04.06.2007 року по справі № 2-1289/2007, та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18.10.2017 року по справі № 636/1978/17.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на даний час він працює на посаді водія у ПАТ «Харківський плитковий завод», де отримує малу заробітну плату у розмірі 5000-6000 грн. на місяць, і сума утримуваних аліментів складає 50% від його заробітної плати. На даний час у позивача склалося тяжке матеріальне становище, заробітної плати вистачає лише на покриття аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Після сплати аліментів у ОСОБА_1 не залишається коштів для власного існування, бо їх сума складає менш, ніж мінімальна заробітна плата.

ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, оскільки вона не згодна з позовом ОСОБА_1 У відзиві йдеться про те, що заявлені позовні вимоги належним чином не доведені, ОСОБА_1 є працевлаштованим, являючись батьком неповнолітнього сина, повинен надавати йому належне матеріальне забезпечення. З огляду на те, що мінімальну заробітну плату з 2018 року збільшено до 3 200 грн., а позивач не надав доказів погіршення свого матеріального становища, а також те, що він не забезпечує свою дитину навіть прожитковим мінімумом, який складає 1 860 грн., у задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачі позов не визнали, заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши думку сторін, дослідивши наявні докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №187089 від 16.01.2002 року (а.с. 6), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №187043 від 04.12.2009 року (а.с. 7).

За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04.06.2007 року з ОСОБА_1В, на користь відповідача 1 - ОСОБА_2 (до укладання шлюбу ОСОБА_1) стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18.10.2017 року з ОСОБА_1 на користь відповідача 2 - ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2017 року і до досягнення повноліття дитини (а.с. 9).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 11.12.2017 року, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, позивачу нараховано заборгованість до сплати за період з 19.06.2017 року по 30.06.2017 року 528,40 грн.; за липень 2017 року 1 561,81 грн.; за серпень 2017 року 1 965,29 грн.; за вересень 2017 року 1 911,53 грн.; за жовтень 2017 року 2 027,76 грн.; за листопад 2017 року 1 824,01 грн.; а всього 9 818,79 грн., оскільки ОСОБА_1 сплачено аліментів за весь період у розмірі 0,00 грн. (а.с. 41).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 30.05.2017 року, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, позивачу нараховано до сплати за період серпень-грудень 2015 року по 822,50 грн. кожного місяця; за період січень 2016 року-січень 2017 року по 904,75 грн. кожного місяця; за період лютий-травень 2017 року по 945,00 грн. кожного місяця, а всього 24 038,19 грн. Заборгованість складає 14 838,19 грн., оскільки ОСОБА_1 сплачено аліментів за вказаний період у розмірі 9 200,00 грн. (а.с. 42).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України.

Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища та збільшення витрат, що повязано з присудження йому рішенням суд сплати аліментів на утримання другої неповнолітньої дитини ОСОБА_5

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років 1 492,00 грн., віком від 6 до 18 років 1 860,00 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 128 Кодексу законів про працю, сукупний розмір відрахувань з заробітної плати не повинен перевищувати 50 % середньомісячного заробітку.

Нести відповідальність по утриманні дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідачі також працездатні, доказів того, що мають на утриманні інших осіб, суду не надали та в рівних частках із відповідачем повинні нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь відповідачів на утримання неповнолітніх дітей.

Зі змісту вищеприведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини.

Позивач за рішенням суду сплачує на утримання сина ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. З часу стягнення аліментів змінилося матеріальне становище позивача, а саме - з нього стягнуті аліменти на іншу дитину - доньку ОСОБА_5, також у розмірі 1/4 частини заробітку. З урахуванням щомісячного заробітку ОСОБА_1, відрахування на сплату аліментів становить більше, ніж 50% його щомісячного доходу, що суперечить вимогам чинного законодавства, тому суд вважає, що позов в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина та доньки підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, який народився 02 травня 1978 року у с. Лебяже, Чугуївського району, Харківської області, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04.06.2007 року по справі № 2-1289/2007 рік.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, який народився 02 травня 1978 року у с. Лебяже, Чугуївського району, Харківської області, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 25.11.2009 року, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходів за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18.10.2017 року по справі № 636/1978/17.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя