ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1697/18 Справа № 209/3674/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П.Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року у справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1

В обґрунтування подання державний виконавець посилався на те, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №52268169, з виконання виконавчого листа №2-944/2010 від 31 серпня 2010 року виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк боргу в сумі 238 081 грн. 96 коп., судовий збір 1820 грн. 16 вересня 2016 року відповідно до ст.ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення суду не виконав. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 06 червня 2008 року № 25-32/507 «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі із сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів», виданого на виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008 року № 261/2008, наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження її в праві виїзду за межі України. Враховуючи суму боргу, відсутність реального погашення боргу боржником, приховування боржником від державного виконавця даних стосовно свого фактичного місця проживання є підстави припускати, що боржник може виїжджати за межі України з метою роботи та відпочинку, а тому в цьому праві боржника належить обмежити до повного виконання ним цивільних зобов'язань, оскільки від виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця боржник ухиляється. Про наявність рішення суду боржнику ОСОБА_1 відомо, проте небажання виконувати, покладеного судом обовязку щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законні вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку ОСОБА_1 є очевидним. На підставі викладеного, державний виконавець просив суд обмежити громадянина України ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання згідно рішення суду - виконавчого листа №2-944/2010 від 31 серпня 2010 року виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк боргу в сумі 238 081 грн. 96 коп., судовий збір 1820 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року задоволено подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 Тимчасово обмежено боржника, громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання згідно виконавчого провадження №52268169, з виконання виконавчого листа №2-944/2010 від 31 серпня 2010 року виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 238 081 грн. 96 коп., судовий збір 1820 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року виправлено описку у вказаній ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року (а.с.20).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 03 жовтня 2016 року скасувати, посилаючись її незаконність та необґрунтованість, на неповне з'ясування судом обставин у справі, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2016 року постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 відкрите виконавче провадження №52268169, з виконання виконавчого листа №2-944/2010 від 31 серпня 2010 року виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 238 081 грн. 96 коп., судовий збір 1820 грн. (а.с.7).

У жовтні 2016 року головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, до виконання ним боргових зобов'язань.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції посилався на його обґрунтованість, оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, на виклики до державного виконавця не з'являється, державним виконавцем виконані всі дії для виконання рішення суду, однак погодитися з таким висновком суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Статтею ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

З аналізу вказаної статті вбачається, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України - це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов'язань у зв'язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2010 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя видано виконавчий лист №2-944/2010 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 червня 2010 роу у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договром, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованості за договором у розмірі 238 081 грн. 96 коп., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с.5).

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 16 вересня 2016 року було відкрито виконавче провадження №52268169 за виконавчим листом №2-944/2010 виданим 31 серпня 2010 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 238 081 грн. 96 коп., судовий збір 1820 грн. (а.с.7).

Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 13 вересня 2016 року стягувачем було встановлено, що боржник неофіційно працевлаштований в м. Дніпродзержинську та фактично мешкає в найманій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до акту від 21 вересня 2016 року державним виконавцем згідно ст.15 Закону України Про виконавче провадження" здійснено вихід за адресою мешкання боржника, ніхто двері не відкрив (а.с.10).

З відповідей Пенсійного фонду України вбачається що інформація відсутня (а.с.13).

Звернувшись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, головний державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає жодних заходів щодо виконання рішення суду.

Однак, належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав вищевказані постанови державного виконавця суду надано не було.

Також, доказів направлення та отримання боржником ОСОБА_4 виклику щодо необхідності його явки до державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.32, 33).

Слід зазначити, державним виконавцем взагалі не було перевірено зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_1, виклики на адресу місця реєстрації боржника державним виконавцем не направлялися.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

При цьому, слід зазначити в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, чи він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 є передчасним.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року скасувати та відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року у справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді