ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/3642/16-ц

провадження № 22-ц/781/252/18

Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О.В.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про стягнення втрат від інфляції, трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_2звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, з урахуванням зменшення позовних вимог, про стягнення втрат від інфляції по травень 2016 року в сумі 28770,86 грн., три відсотки річних по травень 2016 року - 4036,55 грн., а всього 32807,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2006 року стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 11737 грн. збитків. Виконавчий лист згідно вказаного рішення суду було пред'явлено ним для виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, проте, на час звернення з позовом до суду рішення не виконано. Вказує на те, що якщо судове рішення не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання, в зв'язку з чим просить застосувати приписи статті 625 ЦК України.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Зазначав, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Звертає увагу, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2006 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 11737 грн. завданих збитків, покладене на відповідача зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Посилається на ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідно до якої, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить врахувати, що за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Зазначає, що виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, статті 599, 600, 604 - 609 ЦК, судове рішення про задоволення його вимог, не виконане боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє його як кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Відповідач ОСОБА_3в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Третя особа - Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиціїнадав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін та інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: и мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову через його безпідставність, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір виник у зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду про відшкодування відповідачем збитків, завданих внаслідок неправильної експлуатації автомобіля, до цих правовідносин не можуть застосовуватися норми статті 625 ЦК України, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору оренди дійсним, відшкодування матеріальних збитків задоволено частково. Визнано дійсним договір оренди легкового автомобіля БМВ 520і 1990 року випуску д.н. НОМЕР_1 укладеного 21.04.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 11737 грн. завданих збитків. У решті позов залишено без задоволення (а.с.3).

На виконання вказаного рішення суду 05.04.2007 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист (а.с.147-148), надалі видано дублікат виконавчого листа по вказаній вище справі 06.06.2012 року (а.с.150), який 08.06.2012 року позивач, згідно заяви (а.с.149) просив прийняти Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ на виконання.

Згідно довідки начальника відділу ДВС Кіровоградського МУЮ за №4926 від 17.02.2016 року (а.с.119), ОСОБА_3 повідомлено, що перевірко Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що станом на 17.02.2016 року на виконанні у Кіровському ВДВС Кіровоградського МУЮ відсутні будь-які виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3 коштів.

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2016 року, заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення до виконання по справі №2-3767/06, задоволено. Видано дублікат виконавчого листа за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2006 року по цивільній справі №2-3767/06 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 11 737 грн. завданих збитків. Поновлено ОСОБА_2 пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с.52).

Разом з цим, постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Зубік В.В. від 22.02.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3767, виданого 06.06.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з фактичним виконанням згідно платіжного доручення №78 від 13.01.2017 року (а.с.110).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України (2004 р. в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) та ст. 81 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому, частина 5 статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Тобто, положення статті 625 ЦК України (індекс інфляції) застосовується лише до договірних, а не деліктних правовідносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-2491цс15 від 2 березня 2016 року.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, збитків.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до вимог ст. 375ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 30 березня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

О.А. Письменний