Справа № 739/200/18
Провадження № 2/739/142/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі позивачка), звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок та надвірні будівлі, що належали її матері ОСОБА_4.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 листопада 2015 року померла її матір ОСОБА_4 Остання за життя набула право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, розташовані за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Козацька, 64. Позивачка прийняла спадщину своєї матері, до складу якої входить вказаний вище будинок. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно вона звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вказаний вище житловий будинок. З огляду на це вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

Представником відповідача подано відзив на позов з якого вбачається, що проти задоволення позову він не заперечує, водночас судові витрати у справі просить покласти на позивачку як сторону, внаслідок неправильних дій якої, а саме втрати правовстановлюючих документів, виник даний спір.

У підготовчому судовому засіданні представник позивачки заявив, що позовні вимоги підтримує повністю, потреби змінювати предмет чи підстави позову немає.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав, заявив, що наслідки визнання позову йому зрозумілі, також зазначив, що оскільки позов виник внаслідок неправильних дій позивачки, яка втратила правовстановлюючі документи, то судові витрати, здійснені позивачкою, мають бути покладені саме на неї.

Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у звязку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, 18 листопада 2015 року померла ОСОБА_4 (а.с. 7).

З наявного у матеріалах справи витягу про державну реєстрацію прав №35039006 від 02 серпня 2012 року вбачається, що ОСОБА_4 за життя у порядку спадкування набула право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, розташовані за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Козацька, 64 (а.с. 9).

Згідно технічного паспорту на будинок №64 по вул. Козацькій у м. Новгороді-Сіверському за вказаною адресою розташований будинок літера «А-1», 1960 року забудови, веранда літера «а-1», сарай літера «Б-1», та погріб (а.с. 10-14). Зі звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості вбачається, що вартість вказаного житлового будинку становить 63 084 грн. 00 коп. (а.с. 15-29).

Як зясовано, право власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок посвідчувався дублікатом свідоцтва про право на спадщину №298 від 07 серпня 2003 року, однак він був втрачений, у звязку з чим позивачка розмістила повідомлення про його недійсність в засобах масової інформації, що підтверджується повідомленням у газеті «Сіверський край» за 02 лютого 2018 року (а.с. 30).

Позивачка належним чином прийняла спадщину ОСОБА_4 відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини, та є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 27 грудня 2017 року (а.с. 7).

Отже, після смерті ОСОБА_4 спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця ОСОБА_4 за законом, тобто до позивачки.

При цьому позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який належав ОСОБА_4, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с. 8).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки судом встановлено, що позивачка набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Козацька, 64, який належав ОСОБА_4, однак це право не визнається через відсутність правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у звязку з цим для задоволення позову повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Козацька, 64, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивачки та спадкодавця, які втратили документ, що посвідчував право власності на житловий будинок, відповідно до частини девятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивачку всі здійснені нею витрати, не стягуючи їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 392, 1218, 1220, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтями статтями 76-81, 83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (код ЄДРПОУ - 040961978, місцезнаходження: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул.. Губернська, 2) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, район Беркарарлик, 5-ий мікрорайон, 2 групаАДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Козацька, 64.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Чепурко