Справа № 734/3397/16-ц Провадження № 22-ц/795/299/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Онищенко О. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.

при секретарі: Бивалькевич Т.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3

На ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2017 року (суддя Бараненко С.М.), постановлену у смт.Козелець о 12 год. 16 хв., повний текст ухвали складено 03 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила зобовязати ОСОБА_3 звільнити та за власний рахунок привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки площею 0,0005 га, яка розташована в смт.Козелець по вул.1-го Травня, 8, стягнути з ОСОБА_3 3005,77 грн матеріальної шкоди. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,1400 га, яка розташована на території земель Козелецької селищної ради і використовувалася у 2015 та 2016 роках для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Суміжним землекористувачем земельної ділянки є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яким рішенням Козелецької селищної ради від 26 грудня 2012 року було затверджено та передано в оренду земельну ділянку площею 0,1099 га для будівництва і обслуговування жилого будинку за адресою: вул.1-го Травня, 10 в смт. Козелець. За доводами ОСОБА_2, на порушення правил добросусідства відповідач у жовтні 2015 року самовільно зайняла частину земельної ділянки позивача площею 0,0005 га, а саме пригородила бетонним парканом до своєї ділянки по вул.1-го Травня, 10, після чого встановила залізобетонний паркан висотою 2 м. Позивач вказувала, що самовільним зайняттям земельної ділянки відповідач заподіяла позивачу матеріальну шкоду, оскільки знищено 6 кущів винограду та встановлену раніше огорожу з сітки-рабиця, яка була розташована на території самозахваченої земельної ділянки.

Рішенням Козелецького районного суду від 09 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року, позов задоволено частково, зобовязано відповідача звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки площею 0,0005 га, яка розташована в смт.Козелець по вул.1-го Травня, 8, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, стягнуто з відповідача на користь позивача 551,21 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом.

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про розяснення вказаного рішення суду.

Ухвалою Козелецького районного суду від 29 грудня 2017 року розяснено рішення суду, що ОСОБА_3 рішенням суду зобовязано звільнити та привести до стану придатного для використання за цільовим призначенням частину земельної ділянки площею 0,0005 га з кадастровим номером :72:105:0010, яка розташована в смт. Козелець, Чернігівської області по вул. 1-го Травня 8, а саме звільнити від всіх предметів та речей, які розташувала відповідач на вказаній в рішенні суду земельній ділянці та привести земельну ділянку до стану, який існував до самовільного зайняття її відповідачем ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначену ухвалу суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким розяснити рішення від 09 лютого 2017 року в частині: у який спосіб і від яких саме речей та/або предметів та або/осіб вона зобовязана звільнити частину земельної ділянки; в якому вигляді на момент звільнення повинна бути зазначена частина земельної ділянки, що має бути на ній та чого бути не повинно; які дії повинен вчинити боржник та/або державний (приватний) виконавець для приведення зазначеної частини земельної ділянки у придатний за цільовим призначенням для використання стан. Відповідач вказує, що позовну вимогу «звільнити від всіх предметів та речей, які розташувала відповідач на вказаній в рішенні суду земельній ділянці та привести земельну ділянку до стану, який існував до самовільного зайняття її відповідачем ОСОБА_3І.» позивач не заявляла і відповідно остання не була предметом судового розгляду, а, зазначивши такий обовязок відповідача, суд фактично змінив резолютивну частину рішення суду, тим самим змінивши зміст останнього. Також ОСОБА_3 вказує, що оскільки заява про розяснення рішення містить інформацію щодо обставин, стосовно яких суддя Бараненко С.М. вже дав оцінку і ухвалив рішення у справі, це викликає сумнів в неупередженості або обєктивності судді і відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України він підлягав самовідводу, проте такий не заявив.Також за доводами відповідача, самовідвід повинна була заявити секретар судового засдіання, оскільки брала участь у розгляді даної справи в якості секретаря судового засідання під час ухвалення рішення суду від 09 лютого 2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Позивач вказує, що попри те, що 10 травня 2017 року Козелецьким районним судом було видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження, ОСОБА_3 умисно не бажає самостійно виконувати рішення суду в частині звільнення земельної ділянки. За доводами ОСОБА_2, відповідачу необхідно: демонтувати (тобто розібрати) та перенести із земельної ділянки бетонний паркан сірого кольору, довжиною 38,30 м та висотою 2 м та 20 бетонних стовпчиків сірого кольору (на яких тримається паркан) висотою 2 м, які розташовані на самовільно зайнятій земельній ділянці, між домоволодінням по вул.1-го Травня, 8 в смт.Козелець та по вул.1-го Травня, 10 в смт.Козелець, привівши її до стану, придатного для використання за цільовим призначенням; звільнити земельну ділянку від всіх речей та/або предметів та/або рухомого майна, які не належать ОСОБА_2, як власнику земельної ділянки площею 0,0005 га; вчинити всі інші активні дії, передбачені у Законі України «Про виконавче провадження», для безумовного виконання судового рішення у цій справі. Також позивач вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо розгляду справи незаконним складом суду та наявності підстав для відводу судді і секретаря судового засідання.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Звертаючись до суду з заявою про розяснення рішення, ОСОБА_3 вказувала, що їй не відомо, яке цільове призначення у частини земельної ділянки, яку вона повинна звільнити, не зрозуміло, у який спосіб і від яких саме речей та/або предметів та/ або осіб слід звільнити частину земельної ділянки, в якому вигляді на момент звільнення повинна бути зазначена частина земельної ділянки, що має на ній бути та чого бути не повинно, які дії повинен вчинити боржник та/або державний (приватний) виконавець для приведення зазначеної частини земельної ділянки у придатний за цільовим призначенням для використання стан.

Відповідно до ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

За положеннями вказаної статті рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

По справі встановлено, що рішенням Козелецького районного суду від 09 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, зобовязано ОСОБА_3 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки площею 0,0005 га з кадастровим номером :72:105:0010, яка розташована в смт.Козелець по вул.1-го Травня, 8, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Оскільки для відповідача є незрозумілим зазначене рішення суду, суд обґрунтовано розяснив його, зазначивши, що ОСОБА_3 зобовязано звільнити від всіх предметів та речей, які відповідач розташувала на вказаній в рішенні суду земельній ділянці, та привести її до стану, який існував до самовільного зайняття її відповідачем.

Доводи відповідача, що зазначені вимоги не були предметом судового розгляду, не можуть бути прийняті судом до уваги, враховуючи, що в ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 самовільно зайняла та використовує земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2, на земельній ділянці відповідачем встановлено огорожу, що порушує права позивача як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею. Зазначення в оскаржуваній ухвалі про необхідність звільнити земельну ділянку від всіх предметів та речей, які розташувала на ній відповідач, не змінює зміст судового рішення, яким відповідача зобовязано звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки позивача.

Доводи відповідача щодо ухвалення оскаржуваного рішення незаконним складом суду не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до ст.34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачено статтею 36 ЦПК України, зокрема пунктом 5 частини першої встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді. Випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді справи передбачено статтею 37 ЦПК України.

Оскільки заява про розяснення рішення розглядається в тому самому судовому провадженні, в якому ухвалено рішення, за розясненням якого звернувся учасник справи, і статтею 271 ЦПК України не передбачено, що розяснення рішення суду відбувається в іншому складі суду, ніж те, в якому ухвалено рішення, відсутні підстави стверджувати про упередженість або необєктивність судді при розгляді заяви про розяснення рішення.

Також не може бути підставою для відводу секретаря судового засідання при розгляді заяви про розяснення рішення суду участь останнього під час ухвалення рішення, яке учасник справи просить розяснити.

Крім того, учасниками справи в суді першої інстанції не заявлялися відводи ані судді, ані секретарю судового засідання.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яку постановлено з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 2 березня 2018 року.

Головуючий:Судді: