Справа № 183/5718/18
№ 2/183/3220/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши, у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Новомосковська товарна біржа, про визнання угоди купівлі продажу нерухомого майна дійсною та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

18 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточненого позову, просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу нерухомості житлового будинку з надвірними побудовами № 6 по вул. М. Залізняка (Желєзняка) в м. Новомосковську Дніпропетровської області, укладену 25 листопада 1998 року між нею та відповідачами, зареєстровану на Товарній біржі «Новомосковська» за реєстраційним № 000539 від 25 листопада 1998 року, а також визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 25 листопада 1998 року між нею та відповідачами було укладено угоду купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами № 6 по вул. М. Залізняка (Желєзняка) в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Вказана угода купівлі-продажу була посвідчена на Товарній біржі «Новомосковська» за реєстраційним №000539 від 25.11.1998 року та зареєстрована в Новомосковському БТІ 27.11.1998 року за реєстровим №7107-1. Позивач сплатила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за житловий будинок кошти в сумі 14 758 грн. і стала проживати в ньому.

31 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Новомосковської міської ради з заявою щодо надання довідки про підтвердження поштової адреси вищевказаного житлового будинку. Однак, 09 серпня 2018 року за № 247 позивачу була надана відповідь пр. те, що угода купівлі продажу здійснена через Новомосковську товарну біржу не відповідає вимогам діючого законодавства. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі відзиву проти позову не подали, в судове засідання не зявилися, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали, одночасно зазначили, що претензій до ОСОБА_1 не мають.

Представник третьої особи в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, приходить до наступного висновку.

Судом по справі встановлено, що 25 листопада 1998 року позивач придбала у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за 14 758 грн. житловий будинок-А, цегляний, розміром 28,3 кв.м. житлової площі з надвірними побудовами: л/кухня-Б, вбиральня-В, сарай-Г, л/душ-Є, колодязь-к, огорожа №2-11, дворове покриття 1, п/яма-я, що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ Дніпропетровської області вул. Железняка, буд.6, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. землі держфонду, який був зареєстрований за позивачем на праві приватної власності в Новомосковському БТІ 27.11.1998 року за реєстровим № 107, реєстрова книга І (а.с.5).

Між тим, як зазначає у своєму позові ОСОБА_1, звернувшись 31 липня 2018 року до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Новомосковської міської ради з заявою щодо надання довідки про підтвердження поштової адреси вищевказаного житлового будинку, останній був наданий лист за № 247 від 09 серпня 2018 року, де зазначено, що угода купівлі продажу здійснена через Новомосковську товарну біржу не відповідає вимогам діючого законодавства (а.с.8).

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Міністерство юстиції України за №17-12-44 від 10 квітня 1998 року розяснило, що угоди, укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 Кодексу). Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст. ст. 227, 242 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу житлових будинків, квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомості, сторони за договором уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцям на праві власності нерухомого майна. Позивачем у справі усі умови за договором виконані. Згідно з п. 3 вищевказаного договору відчужувана нерухомість продана позивачу за 14 758 грн., які отримані Продавцями від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог ст. 237 ЦК України, суду не було надано, тому, суд вважає укладений договір дійсним.

Оскільки покупець повністю виконала умови договору купівлі-продажу, сплатила за придбане майно грошові кошти, фактично володіє обєктом нерухомості та зареєстрована в спірному будинку (а.с.4), угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, позивач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ «Про власність» набула право власності на спірний обєкт нерухомості і правомірно володіє ним. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного будинку в судовому порядку немає.

Таким чином, суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу обєкту нерухомості, виконання договору відбулося.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлений факт повного виконання спірного договору сторонами, факт неможливості нотаріального посвідчення договору, а тому позивач позбавлена можливості захистити свої права, як власник майна.

Аналізуючи викладене, враховуючи визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе визнати договір купівлі продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,89, 200,206,263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними побудовами № 6, що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_5 (Желєзняка) в м. Новомосковську Дніпропетровської області, укладений 25 листопада 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідчений на Товарній біржі «Новомосковська» за реєстраційним №000539, зареєстрований в Новомосковському БТІ 27.11.1998 року за реєстровим №107, реєстрова книга І.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на житловий будинок з надвірними побудовами №6, що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_5 (Желєзняка) в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.