Справа № 450/2936/17 Провадження № 2/450/589/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду у м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання батьківства та внесення змін у актовий запис, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2017р. позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просить визнати його батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, а також внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини, зокрема записати його батьком дитини та змінити прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3, по батькові змінити з ОСОБА_3 на ОСОБА_3

Позовні вимоги мотивує тим, що з 2008 року перебуває з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, та з того часу вони проживають разом і ведуть спільне господарство, на даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився спільний з відповідачкою син ОСОБА_4. Разом з тим, мати їхнього сина - відповідач по справі, з 1997 року по березень 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, а тому в актовому записі про народження їхнього сина ОСОБА_4, останній зазначений батьком дитини .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому він в порядку ст.129 СК України звертається з позовом до матері дитини, з якою він на даний час проживає в зареєстрованому шлюбі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з вище зазначених підстав та просить їх задовольнити. Пояснив, що за життя померлий ОСОБА_5 знав, що не являється батьком дитини ОСОБА_3, та що біологічним батьком дитини являється він - ОСОБА_1, і не оспорював даний факт. У березні 2011 р. шлюб між подружжям ОСОБА_5 розірваний за рішенням суду, а у грудні 2011р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, яка після реєстрації шлюбу носить прізвище ОСОБА_1. Оскільки він є біологічним батьком дитини ОСОБА_3, тому бажає бути записаним батьком такої, але в позасудовому порядку це зробити можливості не має, тому просить позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася , подала клопотання про розгляд справи у її відсутності у зв»язку з тим, що перебуває на 8-ому місяці вагітності. Також подала відзив на позов , в якому зазначила, що всі обставини та факти, зазначені в позовній заяві, визнає повністю та підтверджує, що біологічним батьком її сина ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 Зокрема підтвердила, що з 2008р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1, шлюб з яким зареєструвала тільки 07.12.2011р. На час народження сина ОСОБА_4 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, а тому батьком дитини був записаний саме ОСОБА_5, шлюб з яким розірваний 24.03.2011р. Позов визнає повністю та просить його задовольнити.

Представник третьої особи - Львівського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Але 21.11.2017р. на адресу суду поступив лист від представника 3-ї особи про те, що підстав для задоволення позову немає, оскільки згідно ч.2 ст.129 СК України, до вимоги про визнання батьківства встановлюється позовна давність в один рік.

У відповідності з ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та представника 3-ї особи, так як їх відсутність в даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті.

Повно та всебічно з»ясуваши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.09.1997 року між ОСОБА_5, 1970 року народження та ОСОБА_2, 1976 року народження, був зареєстрований шлюб, який за рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 24.03.2011р. розірваний.

Як зазначено в рішенні суду, відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав позов та висловився про необхідність припинення шлюбу з тих підстав, що протягом тривалого періоду часу не підтримує сімейних стосунків з ОСОБА_6, яка в судовому засіданні також підтвердила даний факт ( а.с.6).

Як вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 08.10.2010 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком якого зазначено ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6, актовий запис №5136 ( а.с.5).

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, ОСОБА_1, 1979 року народження та ОСОБА_2, 1976 року народження, 07.12.2011 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка ОСОБА_2 ( а.с.7).

З оглянутої в судовому засіданні Довідки (виписки з будинкової книги) №596 від 14.09.2017 р. слідує, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають, в тому числі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, чим засвідчується факт спільного проживання позивача , відповідача та їх малолітньої дитини ОСОБА_3 ( а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого Львівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області 13.06.2016р., актовий запис №883, ОСОБА_5 у віці 45 років помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львові ( а.с.9).

Судом встановлено, що незважаючи на те, що мати дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, вони не проживали разом та за рік до зачаття дитини позивач і відповідач стали проживати разом, вели спільне господарство.

Окрім того, після народження дитини ОСОБА_3, ОСОБА_5 не оспорював той факт, що біологічним батьком даної дитини є ОСОБА_1

Разом з тим, мати дитини ОСОБА_3 - відповідач по справі стверджує, що біологічним батьком дитини є позивач, і тому вона визнає його позов.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

На день звернення позивача до суду ОСОБА_5, який записаний батьком дитини ОСОБА_3 помер, тому позов заявлений до матері даної дитини ОСОБА_6

Частиною 9 ст.10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини ( аналогія закону).

Аналогічну норму містить стаття 10 СК України, яка передбачає застосування до сімейних відносин аналогію закону та аналогію права.

Крім того, в даному випадку суд також керується ст.7 Конвенції про права дитини, в якій закріплено, що дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

З врахуванням встановленого та в інтересах захисту прав малолітньої дитини ОСОБА_3, суд вважає за необхідне застосувати до даних спірних відносин аналогію закону, зокрема норму ч.1 ст.129 СК України.

Що стосується тверджень третьої особи про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ч.2 ст.129 СК України встановлено річний строк до вимог про визнання батьківства, то такі не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки частиною 3 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

На час прийняття даного рішення сторони, яким в даній справі являються позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, не подавали заяв про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Також судом враховано, що відповідач визнала позов, зазначивши про це у відзиві на позов, що в силу ст.206 ЦПК України, являється підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб.

Враховуючи наведене вище, в також те, що мати дитини ОСОБА_3 - відповідач по справі ОСОБА_2 підтвердила, що батьком останнього є позивач ОСОБА_1, які на даний час проживають разом, ведуть спільне господарство, створили сім'ю та перебувають у зареєстрованому шлюбі , відповідач визнає позов, тому суд приходить до висновку про те, що позов в частині визнання батьківства слід задоволити.

Статтею 134 СК України встановлено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органом ДРАЦС та видає нове свідоцтво про народження.

Тому, з врахуванням задоволення позову в частині визнання батьківства, суд приходить до висновку, що слід також задоволити позов в частині внесення зміни в актовий запис №5136 від 08.10.2010 року про народження ОСОБА_3, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1, та змінити прізвище дитини і по батькові.

Керуючись ст.ст.10,129,134 СК України, ст.267 ЦК України, ст.ст. 9-10,12,81, 206,223,258-259, 263-265,273, 351-355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати батьківство ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яку народила ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Внести зміни в актовий запис №5136, вчинений 08 жовтня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши батьком дитини «ОСОБА_1», змінивши прізвище дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», по батькові з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

На рішення суду може бути подана апеляційнаскарга до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 19.02.2018р.

СуддяМ. О. Кіпчарський