Справа № 171/1418/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"20" листопада 2018 р. м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Кодрян Л.І.
за участю секретаря Титаренко Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1
В обґрунтування позову посилається на те, що є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що відповідач з 2007 року в її квартирі не проживає, особистих речей там не має, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує.
Позивач просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просила їх задовольнити з підстав заявлених у позові, заявила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином відповідно до положень ст.ст. 130,131 ЦПК України.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що проживає з позивачем по сусідству, відповідач у позивача ніколи не проживав, декілька разів приїжджав, де на даний час проживає невідомо. ОСОБА_1 говорила, що зареєструвала його у даній квартирі .
Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що проживає з позивачем по сусідству, відповідача бачив один раз, в квартирі він не проживає. З дня придбання ОСОБА_1 квартири відповідач не проживав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2018 року (а.с. 50).
З довідки виданої виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
З актів депутатського обстеження від 05.06.2018 року та 15.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в АДРЕСА_1, однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає і не проживав (а.с.6,32).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1, але фактично з 2007 року в зазначеній квартирі не проживає.
На даний час позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_2 у її домоволодінні.
Оскільки об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 150,156 ЖК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4,5,89, 141, 258-259, 264-265,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1, прож. АДРЕСА_1) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрованого по АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування квартирою за адресою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 704,80 гривень.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

СуддяЛ. І. Кодрян