АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018року Апеляційний суд м. Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона з відповідачем знайома з січня 2008 року. За взаємною згодою у сторін народилася донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач вказувала на те, що відповідач від усіх своїх рідних і близьких (крім матері) приховував те, що у нього є донька. З моменту народження дитини відповідач допомагав не лише матеріально її утримувати, а також займався її вихованням (приїздив кожного дня, крім вихідних і святкових). Про те, що відповідач має доньку він повідомив лише своїй матері ОСОБА_8, яка також допомагала матеріально (дарувала подарунки, давала гроші, тощо) як через відповідача, коли той приїздив до батьків на свята, так і особисто, коли вона приїздила до Києва.

Позивач зазначає, що з відповідачем вони разом не проживають і не проживали, а також спільного господарства не вели.

Зазначила, що у січні 2017 року, вона дізналась про те, що у відповідача від громадянських стосунків з ОСОБА_6 народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., і сторони припинили будь-які відносини.

Позивач вказує на те, що відповідач з цього часу самоусунувся від участі у вихованні дитини, з червня 2017 року коштів на утримання дитини не надає, мотивуючи це різними причинами.

Зазначила що донька проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні та на утриманні її батьків.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.04.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн. (а.с. 88-91).

В апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення та стягнути з нього аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно. Вказує, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів не врахував його майновий стан та дійшов неправомірного висновку про можливість сплати ним аліментів у розмірі 2 500 грн. щомісячно (а.с. 97-101).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.06.2018 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву (а.с. 107-108).

18.06.2018 позивачем направлено поштою відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018 призначено справу до розгляду (а.с. 114).

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону і спрямоване на захист інтересів дитини.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено відповідачем лише в частині розміру аліментів.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що батьки, у відповідності з вимогами закону, зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак з урахуванням матеріального становища відповідача та можливістю утримання ним малолітнього сина та цивільної дружини, стан здоров'я доньки ОСОБА_1, яка потребує періодичних обстежень, лікувань, оздоровлення та піклування у зв'язку з хворобою, дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 2 500 грн.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що сторони знайомі, з січня 2008 року, проте разом не проживали, спільного господарства не вели. У цих відносинах ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_7, батьком якої є ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва про народження актовий запис №1136 від14.05.2010 виданим ВРАЦСОболонського РУЮ у м. Києві.

У січні 2017 сторони припинили будь-які відносини. Дитина проживає з позивачкою.

З червня 2017 коштів на утримання дитини відповідач не надає, піклування про дитину не здійснює. Сторони не можуть досягти порозуміння у питанні утримання дитини, його порядку та способах.

До матеріалів справи ОСОБА_5 було надано довідку з місця роботи з встановленим окладом у розмірі 7 670 грн. та квитанції по витратам на утримання дитини (а.с. 25, 26-55).

Консультативним висновком ДУ «Науково-практичного медичного центру дитячої кардіології та кардіохірургії» підтверджується, що ОСОБА_7 має діагноз мінімальна відкрита артеріальна протока (порок серця). Дитина потребує періодичних обстежень та спостереження кардіолога, антибіотикотерапію при супутніх запальних процесах для профілактики інфекційного ендокардиту.(а.с. 56-58)

Також ОСОБА_7 відвідує дитячу музичну шкоду № 36 з оплатою 400 грн. щомісяця; дитячий оздоровчо-екологічний центр (коригуюча гімнастика, «Веселий пензлик. Малювання» та «Музичні візерунки. Англійська» з оплатою благодійної допомоги у розмірі 300 грн. щомісяця; вартість шкільних обідів складає 55 грн. у день; благодійний внесок на розвиток школи складає 1 000 грн.; оплата книжок, канцелярії тощо до школи складає близько 650 грн.

Відповідачем було зазначено про чинення перешкод позивачкою у спілкуванні з донькою з тих причин, що у нього склалась інша сім'я та народився син ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з тим доказів на підтвердження чинення перешкод відсутні в матеріалах справи і ця обставина не впливає на обов'язок утримувати дитину. На утриманні ОСОБА_10 знаходиться син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 73)

Як вбачається з матеріалів справи, з матір'ю свого сина, третьою особою ОСОБА_6, ОСОБА_13 у шлюбі не перебуває, проте вказує, що спільно з нею проживає, утримує її, та її дитину, а також їхню спільну дитину.

Відповідно до довідки про заробітну плату ОСОБА_10 від 14.02.2018, відповідач працює на посаді головного інженера-енергетика ТОВ «Рекламна група малліс» з 2007 року і по даний час. Заробітна плата відповідача з грудня 2017 року складає 9 200 грн.,річна премія складає 9 800грн.(а.с. 75, 76)

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд правомірно врахував те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів у сумі 2 500 грн. в повній мірі врахував вимоги ст. 182 СК України. Так, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що доказів поганого стану здоров'я відповідачем не надано, він є працездатною особою, а тому не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку.

Доводи апелянта про утримання неповнолітньої дитини своєї цивільної дружини ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, не можуть братись до уваги, оскільки відповідач не є її батьком та не має відповідного обов'язку по її утриманню. Суд апеляційної інстанції, з огляду на фактичні обставини справи вважає, що менший розмір аліментів не зможе забезпечити належного розвитку дитини.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину та про можливість стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі визначеній судом першої інстанції, оскільки менший розмір аліментів, на даний час, не забезпечить належного утримання дитини та порушить її права закріплені Законом.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв'язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-184 СК України, ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонськогорайонного суду м. Києва від 18 квітня 2018року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 04 липня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва