Головуючий суду 1 інстанції - Кускова Т.В.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 408/2349/17-ц
Провадження № 22-ц/810/23/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі Колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 квітня 2018 року (постановлене у складі судді Кускової Т.В.)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, вихідної допомоги у зв'язку із порушенням законодавства про працю, компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, вихідної допомоги у зв'язку із порушенням законодавства про працю, компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він працював у ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 07 квітня 1992 року та 20 березня 2017 року був звільнений з роботи на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням, проте всупереч вимог ст.116 КЗпП України, ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» не провело з ним повного розрахунку в день звільнення, зокрема, не виплатило заробітну плату за березень 2017 року у сумі 5580 грн.37 коп., компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток у сумі 18415 грн.21 коп., а тому, у зв'язку з порушенням законодавства про працю, відповідач повинен сплатити позивачу 25111 грн. 65 коп. вихідної допомоги та на підставі статті 117 КЗпП України компенсацію за час затримки розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заробітної плати відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заробітної плати задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки. Відкриття 18 березня 2017 року кримінального провадження у м. Києві за статтею 206 КК України на підставі заяви відповідача щодо неправомірного втручання у діяльність та привласнення його майна третіми особами у місті Довжанськ не є підтвердженням неможливості здійснення розрахунку із позивачем при звільненні, оскільки, здійснюючи відповідно статті 93 ЦК України управління і облік фінансово - господарської діяльності за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, відповідач не був позбавлений можливості здійснити нарахування та виплату грошових коштів позивачу. Посилання на Науково - правовий висновок Торгово-промислової палати України № 2369/2/21-10.2 від 24 липня 2017 року як на доказ є необ'єктивним, оскільки він наданий стосовно податкових зобов'язань та за його змістом не встановлено неможливості та звільнення від обов'язку здійснення з позивачем належного розрахунку. Отже, у разі не спростування відповідачем порушення права позивача на оплату праці та у разі ненадання відповідачем інформації, що спростовує вимоги позивача щодо розміру заборгованості перед звільненим працівником, судом може бути визнано обставину нездійснення відповідачем розрахунку з позивачем у розмірі, визначеному у розрахунку позовних вимог, який містить інформацію, отриману з даних трудової книжки та розрахункових листів. Крім того, судом було застосовано закон, який не поширюється на спірні правовідносини, не застосовано закон, який підлягав застосуванню та прийнято рішення, яке не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відзив відповідача ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на апеляційну скаргу мотивований тим, що рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 квітня 2018 року ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, із урахуванням всіх фактичних обставин справи в межах наданих судом повноважень, вірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Учасники справи про час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином (позивач - відповідно до положень ч.1 ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи без його участі, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 квітня 2018 року - без змін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відмову у задоволенні усіх заявлених вимог місцевий суд обґрунтував тим, що через захоплення розташованого у місті Довжанськ майнового комплексу з 13 березня 2017 року і дотепер існують обставини непереборної сили, які унеможливили для ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» виконати встановлене трудовим законодавством зобов'язання з проведення остаточного розрахунку із звільненим працівником. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» перед позивачем по заробітній платі за березень 2017 року та не доводить вини ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» у невиплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та належних при звільненні сум у визначені статтею 116 КЗпП України строки, а тому підстав вважати порушеними трудові права ОСОБА_2 на час розгляду справи не було.

Апеляційний суд погоджується з правильністю такого висновку, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит».

Згідно з відомостями трудової книжки на ім'я ОСОБА_2, запис № 13, позивач 20 березня 2017 року відповідно до наказу № 04-к від 20 березня 2017 року звільнений на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина 1 ст. 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати заробітної плати, компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до ст.117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Згідно зі ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу (ЦК) України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи - ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на час виникнення спірних правовідносин визначено адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гоголя 24-А. Фактично, щоденне керування діяльністю цілісним майновим комплексом ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» у складі кожного з його відокремлених підрозділів, управління та облік здійснювалися з офісу, що розташований за адресою: Луганська область, місто Довжанськ (Свердловськ), вулиця Енгельса, будинок 1.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Свердловськ (після перейменування Довжанськ) Луганської області визнано тимчасово окупованою територією України.

З витягу кримінального провадження № 0000155, вбачається, 18 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за частиною третьої статті 206 КК України про те, що у період з 13 березня 2017 року невстановлені особи здійснюють протидію законній господарській діяльності ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» шляхом заборони відчуження майна, відчуження грошових коштів, встановлення обтяжень на майно, що належить товариству, шляхом захоплення майнового комплексу за адресою: вул. Енгельса, 1, м. Довжанськ, Луганська область, чим заподіяно майнову шкоду у великому розмірі. Орган досудового розслідування - Головне управління національної поліції у м. Києві.

19 червня 2017 року сертифікатом Торгово-промислової палати України № 7631 засвідчено настання пов'язаних із захопленням підприємства та триваючих з 13 березня 2017 року форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) для виконання ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» своїх податкових зобов'язань перед державним бюджетом.

24 липня 2017 року Торгово - промисловою палатою України був наданий науково -правовий висновок № 2369/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), починаючи з 13 березня 2017 року. Із фактичним захопленням з 13.03.2017 року ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітників як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та, будучи позбавленим можливості користуватися своїми коштами, здійснювати відповідні виплати. Також відповідач втратив доступ до трудових книжок своїх працівників, з огляду на що уповноважена особа відповідача з 13 березня 2017 року не має можливості здійснити записи щодо прийому чи звільнення таких працівників, а також будь-які інші юридично значимі правові дії, на підставі яких могли б виникати чи припиняти свою дію певні правовідносини.

Втрата контролю і доступу ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розташовані за адресою: вул. Енгельса, 1, м.Довжанськ, Луганська область, у тому числі до оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями і припинилося провадження господарської діяльності, а тому немає можливості ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» виконати зобов'язання перед працівниками згідно зі статтями 47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

Настання підтверджених висновком Торгово-промислової палати України обставин непереборної сили, може засвідчувати відсутність вини підприємства у затримці виплат належних особі при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України (правовий висновок Верховного суду України у справі № 6-948цс16 від 25 травня 2016 року).

Зазначене, на думку колегії суддів, виключає наявність підстав вважати, що ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» недобросовісно виконує свої процесуальні обов'язки, ухиляючись від надання суду інформації та первинних документів, що мають відношення до предмета позову.

Вказане, у свою чергу, унеможливлює застосування судом наслідків, передбачених ч.ч.8,10 ст.84 ЦПК України, на чому наполягав скаржник.

Крім того, судом встановлено, що, згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (Форма ОК-5), заробітна плата позивачу ОСОБА_2 за березень 2017 року не нараховувалась, страхові внески не сплачувались.

При цьому сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Отже, встановивши, що у трудових відносинах між відповідачем ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» та його працівниками, зокрема позивачем ОСОБА_2, з 13 березня 2017 року на тимчасово окупованій території виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, у період існування яких відповідач позбавлений можливості виконати зобов'язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. Судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому колегія суддів зауважує, що, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою від 21 травня 2018 року позивачу надавалася відстрочка у сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960 гривень (150 % від мінімальної ставки (640,00 гривень) за подачу апеляційної скарги позову майнового характеру про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 960 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови складений - 20 листопада 2018 року.

Головуючий Н. В. Стахова

Судді: В. А. Коновалова

М. В. Назарова