Справа№592/3475/17
Провадження №2-др/592/12/18
27 квітня 2018 року м.Суми
Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноважених осіб Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, зобовязання повернути кошти та нараховані відсотки, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди. Свою заяву обґрунтовує тим, суд замінив поняття правочин щодо розміщення грошей ОСОБА_1 на депозит ОСОБА_2, в банку «Михайлівський» на поняття «депозитний договір між ОСОБА_5, і банком «Михайлівський», хоча насправді ці два поняття дуже суттєво відрізняються одне від одного. До поняття «розміщення грошей ОСОБА_1 на депозит ОСОБА_2» входять і безготівкове переоформлення грошей ОСОБА_1 з депозитного рахунку ОСОБА_1 на депозитний рахунок ОСОБА_2, і укладення депозитного договору між банком «Михайлівський» та ОСОБА_2. Він звернувся до суду з клопотанням про визнання недійсним саме правочину щодо розміщення його грошей на депозит ОСОБА_2 Але суд ухвалив рішення щодо питання, з яким він до суду не звертався він не просив визнати недійсною частину правочину, яка полягає в укладенні договору, окремо від частини правочину, яка полягає в переоформленні грошей. При цьому суд не ухвалив рішення щодо питання, з яким він звернувся до суду про визначення недійсним правочину щодо розміщення його грошей в сумі 158907грн., на депозит ОСОБА_2 в баку «Михайлівський». Якщо вкладник після закінчення строку дії депозиту на суму 200000грн., переоформляє депозит на новий строк, то банк переоформляє цьому вкладнику два касових документи: видатковий на 200000грн., і прибутковий на 200000грн. Проводиться безготівкове переоформлення депозиту на новий строк, хоч оформляється два касових документи, реально на їх підставі жодної готівкової операції не здійснюється. Для встановлення суті та характеру операцій з коштами фізичних осіб, які не є підприємцями і не мають розрахункових рахунків у банках, касові документи не можуть бути достатніми і переконливими доказами, тому необхідні інші докази, зокрема, інформація про наявність і рух готівки в касі, заяви і пояснення сторін. Так, і ОСОБА_1, і ОСОБА_2 в своїх заявах і поясненнях однозначно й одностайно стверджують, що 20.05.2016 року вони в Сумській філії банку «Михайлівський» не здійснювали готівкових операцій, і це зафіксовано в рішенні суду. Надані касові документи, якими оформлялись операції з участю фізичних осіб - непідприємців, які не мають в банку розрахункових рахунків, не є доказами наявності готівки і здійснення готівкових операцій. Так як і ОСОБА_1, В.М. і ОСОБА_2 однозначно й одностайно визнають факт переоформлення грошей ОСОБА_1 на депозит ОСОБА_2, згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, цей факт є встановленим судом і надалі не підлягає доказуванню. Заяви адміністрації та працівників банку «Михайлівський» про те, що банк не був ініціатором безготівкового переоформлення коштів ошуканих вкладників, є завідомо неправдивими і свідомо й навмисно вводять суд в оману. Все викладене вище однозначно свідчить про те, що 20.05.2016 року в Сумській філії банку «Михайлівський» під виглядом видачі з каси готівки ОСОБА_1, і внесення до каси готівки ОСОБА_2, в сумі 158907грн., насправді було здійснено тристоронній правочин з переоформлення грошей ОСОБА_1, в сумі 158907грн., з депозитного рахунку ОСОБА_1 на депозитний рахунок ОСОБА_2 в безготівковій формі. Статтею 235 ЦК України якщо під виглядом однієї дії було вчинено насправді іншу дію, то суд в оцінці ситуації при ухваленні рішення виходить з того, яка дія була вчинена насправді. Просить суд ухвалити додаткове рішення за його позовом про визнання недійсним тристороннього правочину щодо розміщення його грошей в сумі 158907грн., на депозит ОСОБА_2, повернення йому його грошей і компенсації матеріальних і моральних збитків; визнати факт застосування ОСОБА_2, щодо нього обману (замовчування обставини, яка перешкоджала здійсненню правочину, а саме того, що вона вважала його своїм боржником на 200000грн., і мала намір привласнити його гроші, виправдовуючи свої дії вигаданим нею боргом); визнати факт, що ОСОБА_2, скористалась тяжкою для нього обстановкою для привласнення його грошей (тяжка обставина це загроза для нього втратити велику суму грошей); визнати, що умови розміщення його грошей на депозит ОСОБА_2, вкрай невигідні через реальну загрозу втратити велику суму грошей (через привласнення їх ОСОБА_2А.); визнати недійсним правочин від 20.05.2016 року щодо розміщення його грошей в сумі 158907грн., на депозит ОСОБА_2, в банку «Михайлівський»; зобовязати ОСОБА_2, повернути йому його гроші в сумі 158907грн., і відсотки нараховані на них; стягнути додатково з ОСОБА_2 158907грн., в рахунок подвійного відшкодування збитків за застосування обману; стягнути з ОСОБА_2, 200000 гривень в якості компенсації моральної шкоди.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення.
В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти ухвалення додаткового рішення у справі.
Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків:
Позивачем ОСОБА_1 були заявлені вимоги про визнання факту застосування ОСОБА_2 обману, визнання факту, що ОСОБА_2 скористалась тяжкою для нього обставиною, визнання недійсним правочину від 20.05.2016 року щодо розміщення його грошей в сумі 158907грн. на депозит ОСОБА_2 в банку «Михайлівський», зобовязання ОСОБА_2 повернути йому його гроші в сумі 158907грн., і відсотки, нараховані на них, стягнення додатково з ОСОБА_2 158907грн., в рахунок подвійного відшкодування збитків за застосування обману, стягнення з ОСОБА_2 200000грн., як компенсацію моральної шкоди (а.с.3-6, 42-48 т.1, а.с.216-219 т.1).
Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.02.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стосовно вимог позивача щодо визнання факту застосування ОСОБА_2, щодо нього обману (замовчування обставини, яка перешкоджала здійсненню правочину, а саме того, що вона вважала його своїм боржником на 200000грн., і мала намір привласнити його гроші, виправдовуючи свої дії вигаданим нею боргом), визнання факту, що ОСОБА_2, скористалась тяжкою для нього обстановкою для привласнення його грошей (тяжка обставина це загроза для нього втратити велику суму грошей); визнання, що умови розміщення його грошей на депозит ОСОБА_2, вкрай невигідні через реальну загрозу втратити велику суму грошей (через привласнення їх ОСОБА_2А.), визнання недійсним правочину від 20.05.2016 року щодо розміщення його грошей в сумі 158907грн. на депозит ОСОБА_2 в банку «Михайлівський», то ці вимоги є повязаними між собою. Позивач просить визнати недійсним правочин щодо розміщення його грошей в сумі 158907грн. на депозит ОСОБА_2 в банку «Михайлівський» через застосування до нього ОСОБА_2 обману, та через дії ОСОБА_2, яка скористалася тяжкою для нього обставиною для привласнення його грошей (загроза втратити велику суму грошей).

В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 стверджує, що його гроші з депозитного рахунку в безготівковій формі переоформлені на депозит ОСОБА_2 в банку.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В рішенні суду судом проаналізовані письмові докази, надані сторонами, показання свідків і з застосуванням норм законодавства, зокрема Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 року №174, встановлено судом, що досліджені документи, зокрема заява на видачу готівки, заповнена відповідно до вимог Інструкції, з підписом ОСОБА_1 як отримувача коштів, виписка з особового рахунку позивача підтверджують отримання позивачем готівкових коштів 20.05.2016 року в ПАТ «Банк Михайлівський».

В позовній заяві (а.с.5 т.1) позивач ОСОБА_1 зазначає про здійснення ОСОБА_2 правочину щодо розміщення його грошей на її депозитний рахунок в банку «Михайлівський».

Згідно з ст.205 ЦК України правочини можуть вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

В рішенні суд встановив, що жодних письмових договорів між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 щодо вкладення його коштів в сумі 158907грн. ОСОБА_2 на депозит до ПАТ «Банк Михайлівський», не укладалося.

В рішенні суд зазначив, що в позовній заяві позивачем ОСОБА_1 не заявлена вимога щодо встановлення у правових відносинах між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» факту, що ним не отримувались готівкові кошти з каси банку в сумі 308907грн. (в цю суму включена і сума 158907грн.).

Оскільки судом не встановлювався факт щодо перерахування в безготівковому порядку коштів з рахунку ОСОБА_1 на депозит ОСОБА_2 в банку відповідно до заявлених вимог, суд не вбачає підстав стверджувати про здійснення тристороннього правочину з переоформлення грошей ОСОБА_1 в сумі 158907грн. з депозитного рахунку ОСОБА_1 на депозитний рахунок ОСОБА_2 в банку в безготівковій формі.

Не укладалося між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 письмового договору щодо передачі коштів позивачем ОСОБА_1 ОСОБА_2 для оформлення депозиту на ОСОБА_2

Отже, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не були в установленому законом порядку оформлені правовідносини щодо передачі коштів на депозит ОСОБА_2 в банку.

З врахуванням вищевикладеного, суд не встановлює, що ОСОБА_1 діяв під впливом обману зі сторони ОСОБА_2 чи вчинив правочин під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах.

Приклади, які приводить позивач в заяві про ухвалення додаткового рішення, щодо видачі пенсіонеру пенсії та оплати останнім комунальних послуг, чи переоформлення вкладником депозиту в банку на інший строк не можуть бути взяті судом до уваги як докази.

В мотивувальній частині рішення суд виклав, на підставі яких встановлених обставин та доказів він дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним правочину договору, який був укладений між банком та ОСОБА_2

Оскільки відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобовязання ОСОБА_2 повернути кошти в сумі 158907грн. та вимоги про стягнення збитків у подвійному розмірі та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимоги про визнання недійсним договору.

Вимоги позивача ґрунтувалися на нормах Цивільного кодексу України щодо підстав для визнання недійсним правочину, застосування наслідків недійсності правочину і в межах цих заявлених вимог суд надавав оцінку аргументам, наведеним учасниками справи, доказам у справі.

З врахуванням норм ст.13 ЦПК України суд не має підстав виходити за межі позовних вимог і розглядати питання щодо набуття майна без достатньої правової підстави.

Згідно з ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. На даний час в ПАТ «Банк Михайлівський» триває процедура ліквідації. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 надавав суду письмові заперечення і банківські документи, які стосувалися заявлених позовних вимог. При наданні письмових пояснень Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб керувалася тими банківськими документами ПАТ «Банк Михайлівський», які були в їх розпорядженні, і стосувалися правовідносин сторін. Стосовно взаємовідносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» зазначив, що вони не володіють будь-якою інформацією з цього приводу. Отже, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст.215, 216, 230, 233, 1047 ЦК України, Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 року №174 зі змінами та доповненнями, ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 158, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноважених осіб Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину щодо розміщення грошей в сумі 158907грн. на депозит ОСОБА_2 в банку «Михайлівський» через застосування до нього обману, та через дії ОСОБА_2, яка скористалася тяжкою для нього обставиною для привласнення грошей, зобовязання повернути кошти та нараховані відсотки, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, за необгрунтованістю.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко