Справа № 573/528/18
Номер провадження 4-с/573/2/18
У Х В А Л А

(вступна та резолютивна частина)

11 квітня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М. С.

з участю секретаря: Терещенко О. В.,

державного виконавця: Піскуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на бездіяльність державного виконавця

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність справи, та враховуючи, що для складання повного тексту ухвали необхідний тривалий час, суд вирішив проголосити її вступну та резолютивну частину.

Повний текст ухвали буде виготовлений, відповідно до ст. 259 ЦПК України протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258-261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1,залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом вказаного вище строку до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Суддя:

У Х В А Л А

іменем України

(повний текст)

11 квітня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М. С.

з участю секретаря: Терещенко О. В.,

державного виконавця: Піскуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на бездіяльність державного виконавця

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2018 року представник стягувача ПАТ «РОДОВІД БАНК» - ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Білопільського РВ ДВС ОСОБА_1 Свої вимоги представник скаржника мотивує тим, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 11 червня 2015 року, постановленим у справі № 2-4226/11 за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, з останньої стягнено судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 187 грн. 81 коп. 11 червня 2015 року рішення набрало законної сили. 13 листопада 2015 року на підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист. 04 грудня 2017 року державним виконавцем Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49548701 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа. Зазначає, що 19 березня 2018 року на адресу АТ «РОДОВІД БАНК» надійшла постанова про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №49548701 від 27 лютого 2018 року, винесена державним виконавцем Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка мотивована тим, що протягом року відомості про місце знаходження майна боржника до відділу не надходили. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем порушено норми матеріального права, зокрема вимоги ст. ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», абз. 2 п. 1 розсліду ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5. Посилаючись на викладені вище обставини, заявник просить визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 у звязку з примусовим виконанням виконавчого провадження №49548701 та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №49548701, винесену останнім 27 лютого 2018 року, а також вирішити питання про продовження виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні.

У судове засідання представник заявника ПАТ «РОДОВІД БАНК» не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд скарги в його відсутність. Заявлені вимоги підтримує (а. с. 19-22).

Боржник ОСОБА_3 до суду не зявилася, хоча повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Неявка останньої не перешкоджає розгляду скарги.

Державний виконавець Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив та пояснив, що при вчиненні виконавчих дій щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 з примусового виконання виконавчого провадження № 49548701 діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», належним чином перевірив платоспроможність боржника і прийняв усі, передбачені чинним законодавством міри з метою виявлення його майна чи коштів. Так, 10 листопада 2016 року начальником Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_4 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_3, якою накладено арешт на кошти останньої, що містяться на рахунках, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк», Філії Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Суми та у АБ «Укргазбанк» у сумі 73 325 грн. 90 коп. Однак, за даними ПАТ КБ «ПриватБанк» на арештованих рахунках відсутні кошти для виконання постанови. Крім того, за інформацією АБ «Укргазбанк» рахунки, відкриті на імя ОСОБА_3 відсутні. Було встановлено, що за боржником ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль DAEWOO Nexia 1.5, н.з. ВМ 8179 АЕ, який на виконання вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за постановою державного виконавця про розшук майна боржника ВП №49548897 від 10 листопада 2016 року оголошено в розшук, про що внесені відомості до підсистеми ПВДР системи «Відеоконтроль-Рубіж». Вжиті державним виконавцем заходи, а саме: виїзд за місцем проживання ОСОБА_3, примусовий привід останньої через органи поліції, спрямовані на виявлення місцезнаходження вказаного майна та його опис з метою примусової реалізації виявилися безрезультатними. Після отримання документів, які підтвердили відсутність у останньої нерухомого майна, коштів, розміщених на банківських рахунках, а також відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, зареєстрованого на імя ОСОБА_3, що оголошено в розшук, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Вказує, що повернення виконавчого документу стягувачу не перешкоджає повторною предявленню до виконання.

Заслухавши державного виконавця Піскуна В. М., повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобовязаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (ст. 18 означеного Закону).

Частинами 1 та 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, а також передбачено обовязок накласти арешт на майно (кошти) боржника не пізніше наступного робочого дня після його виявлення.

У відповідності з ч. ч. 1-2, 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Білопільському РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області перебувало зведене виконавче провадження № 55254232 відносно ОСОБА_3 до складу якого входило виконавче провадження № 49548701, відкрите 06 грудня 2015 року на підставі виконавчого листа Білопільського районного суду № 573/1843/14-ц, про стягнення з останньої на користь АТ «РОДОВІД БАНК» 187 грн. 81 коп. судового збору за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (а. м. с. 1, а. с. 6).

Крім того, з матеріалів зведеного виконавчого провадження № 55254232 вбачається, що 07 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника, копії яких направлено сторонам до відома та до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білопільського РУЮ у Сумській області для виконання. На підставі вказаної постанови до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про обтяження відносно майна ОСОБА_3 (а. в. п. с. 2-5).

З матеріалів справи також вбачається, що станом на 04 липня 2016 року відносно фізичної особи ОСОБА_3 з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек відомості відсутні (а. з. в.п. 5).

За даними Відділу управління превентивної діяльності ГУНП в Сумській області та Територіального сервісного центру № 5946 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області МВС України станом на 17 листопада 2015 року та 04 серпня 2017 року відповідно, за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано автомобіль DAEWOO Nexia 1.5, номерний знак НОМЕР_2, який на виконання вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 10 листопада 2016 року оголошено в розшук, про що внесені відомості до підсистеми ПВДР системи «Відеоконтроль-Рубіж». Вжиті державним виконавцем заходи, а саме: виїзд за місцем проживання ОСОБА_3, примусовий привід останньої через органи поліції, спрямовані на виявлення місцезнаходження вказаного майна та його опис з метою примусової реалізації виявилися безрезультатними (а. з. в. п. 10-11, 7, 21-23, 25-26, 44).

Крім того, 10 листопада 2016 року начальником Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_4 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_3, якою накладено арешт на кошти останньої, що містяться на рахунках, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк», Філії Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Суми та у АБ «Укргазбанк» у сумі 73 325 грн. 90 коп. Однак, за даними ПАТ КБ «ПриватБанк» на арештованих рахунках відсутні кошти для виконання постанови. Крім того, за інформацією АБ «Укргазбанк» рахунки, відкриті на імя ОСОБА_3 відсутні (а.з.в.п. 12-14, 42).

З матеріалів справи також вбачається, що за даними Державної фіскальної служби України станом на 13 липня 2017 року, 15 листопада 2017 року та 28 лютого 2018 року відомості про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб відносно ОСОБА_3 за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 відсутні. Фізичну особу - підприємця з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 припинено (а. з.в.п. 30-31, 34-35, 38-39).

Крім того, за даними Пенсійного фонду України станом 18 та 19 липня 2017 року, 14 листопада 2017 року, 02 та 03 березня 2018 року відомості про осіб - боржників, які отримують пенсії та працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про останнє місце роботи відносно ОСОБА_3 не знайдені (а. з.в.п. 28-29, 32-33, 36-37).

Таким чином, в ході заходів, вжитих державним виконавцем Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області виявлено автомобіль, що на праві власності зареєстрований за ОСОБА_3 Однак, місцезнаходження вказаного автомобіля не встановлене, у звязку з чим його оголошено в розшук. Разом з цим, протягом року з дня оголошення розшуку місцезнаходження транспортного засобу не встановлене.

27 лютого 2018 року державним виконавцем Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки протягом року відомості про місцезнаходження майна боржника до відділу не надходили (а. с. 9).

Проте, згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у випадку, якщо транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Таким чином, в судовому засідання встановлено, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови державного виконавця Піскуна В.М. була викладена неповно, що в своє чергу було сприйнято представником стягувача ПАТ «РОДОВІД БАНК» формальною відпискою виконавця та не вжиття останнім ефективних та своєчасних заходів примусового виконання рішення суду.

Проте, судом встановлено, що протягом 2017 року державним виконавцем неодноразово вживалися заходи щодо виявлення доходів та майна боржника.

Тобто, твердження представника скаржника щодо бездіяльності державного виконавця та невжиття останнім заходів примусового виконання рішень є передчасними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються матеріалами зведеного виконавчого провадження № 55254232.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №49548701 від 27 лютого 2018 року, винесена державним виконавцем Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в ході примусового виконання виконавчого листа Білопільського районного суду Сумської області №573/1843/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» судового збору у сумі 187 грн. 81 коп., не суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту частини 3 статті 451 ЦПК якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, з огляду на відсутність доказів невжиття державним виконавцем заходів щодо примусового виконання виконавчого провадження № 49548701, а також те, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє останнього права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, суд приходить до висновку, що доводи представника скаржника ПАТ «РОДОВІД БАНК» не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, у звязку з чим скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 127 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції з захисту прав та основоположних свобод, ст. ст. 1, 13, 18, 37, 48, 74 Закону України Про виконавче провадження», в редакції 2016 року, ст. ст. 18, 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом вказаного вище строку до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Повний текст ухвали суду виготовлено і підписано 11 квітня 2018 року.

Суддя: