Справа № 569/3246/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період навчання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3, який на даний час навчається на першому курсі в Національному університеті водного господарства та природокористування в інституті автоматики, кібернетики та обчислювальної техніки на денній платній формі навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2012 року. Син ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки не має самостійного доходу, стипендії не отримує. Відповідач матеріальної допомоги на навчання сина не надає, хоча працює на постійній основі і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. З 12 лютого 2018 року відповідач сплачує аліменти лише на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що їхня з відповідачем дитина перебуває на її повному утриманні, відповідач проживає окремо і допомоги на утримання сина, який навчається, не надає. Відповідач отримує постійний регулярний дохід, хоча і є інвалідом ІІІ групи, однак це не позбавляє його можливості працювати, двічі в минулому році їздив на санаторно-курортне лікування, їздив відпочивати за кордон, має у власності автомобіль, новобудову, фірму, які хоч і зареєстровані на його матір, однак відповідач є їхнім фактичним власником, а тому відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував в повному обсязі, оскільки він хоч і має постійний дохід, однак по півроку перебуває на лікуванні, несе значні витрати в зв'язку з цим і отримуваного доходу, з урахуванням аліментів, які він сплачує на дочку, не вистачає йому на прожиття. На даний час його стан здоров'я погіршився і йому встановлена ІІІ група інвалідності. Від дійсно, в минулому році двічі знаходився на санаторно-курортному лікуванні, однак це лікування було безкоштовним, а поїздку в Єгипет цього року оплатили його батьки. У власності новобудови, автомобіля він не має, це майно належить його матері, він лише тимчасово його використовує. Окрім того пояснив, що після вирахування з нього аліментів, він в середньому щомісячно отримує заробітну плату в розмірі 4-5 тисяч гривень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 навчається на першому курсі в Національному університеті водного господарства та природокористування в інституті автоматики, кібернетики та обчислювальної техніки на денній платній формі навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Дані факти підтверджуються довідкою від 15 лютого 2018 року №2036 (а.с.6) та договором №26311 від 11 серпня 2017 року про надання освітніх послуг Національним університетом водного господарства та природокористування та фізичною (юридичною) особою (а.с.7). Із п.3.2. договору №26311 від 11 серпня 2017 року вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на дату укладення правочину становить 70 000 грн. Строк навчання чотири роки за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра.

Як пояснила в судовому засіданні позивач та слідує з довідки про доходи ОСОБА_3 за період з вересня 2017 року по січень 2018 року включно (а.с.8) останній стипендію не отримує, жодних доходів не має.

Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (далі -СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З пояснень позивача, які не заперечувалися відповідачем, матеріалів справи та наявних у ній доказів вбачається, що син сторін ОСОБА_3 постійно проживає зі своєю матір'ю, яка утримує його, після досягнення повноліття він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, тому відповідач, який є його батьком, зобов'язаний надавати сину таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років та може її надавати, оскільки, хоч і є інвалідом ІІІ групи та обмежено працездатним, однак працевлаштований і має постійний дохід.

Доказів щодо неможливості надати допомогу відповідачем дитині, яка навчається, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність регулярного доходу у платника аліментів, наявність на утриманні платника аліментів іншої неповнолітньої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання, тому позов підлягає задоволенню частково. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 01 березня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стосовно розподілу судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 199, 200 СК України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 березня 2018 року та до досягнення ним 23 років за умови продовження ним навчання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2018 року.

Суддя О.О. Першко