У Х В А Л А

20 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 755/7029/16-ц

провадження № 61-7401ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду України касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 лютого 2018 року касаційну скаргу залишено без руху, а ОСОБА_1 необхідно було, зокрема, зазначити дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується; подати заяву про поновлення пропущеного строку, надати докази на підтвердження наведених ним підстав пропуску строку.

Відповідно до підпункту14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу 13 грудня 2017 року, тому останній день строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду (з урахуванням вихідних і святкових днів 24, 25 грудня 2017 року) припадав на 03 січня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявник подав заяву про поновлення пропущеного строку, у якій зазначив, що не мав можливості вчасно подати касаційну скаргу до 03 січня 2018 року, оскільки не був присутній під час розгляду справи апеляційним судом і повний текст оскаржуваного рішення суду апеляційний суд йому не надіслав. Посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної ухвали Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року отримано ним лише 10 січня 2018 року у суді першої інстанції, що підтверджено відміткою на рішенні суду першої інстанції, просив суд поновити пропущений строк.

Відповідно до частини другої статті 222 ЦПК України копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.

Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді (частина третя статті 222 ЦПК України).

Разом з тим, запис щодо отримання копії судового рішення є лише на копії Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року, інформація щодо дати видачі рішення апеляційного суду на ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року відсутній. Будь-яких доказів порушення апеляційним судом вимог статті 222 ЦПК України заявник не надав.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник послався на те, що копію оскаржуваного рішення апеляційного суду отримав 10 січня 2018 року, проте жодного доказу на підтвердження цих обставин не надав, як і доказів щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 222 ЦПК України, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості розглянути питання щодо поважності підстав, наведених ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, станом на 20 квітня 2018 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 лютого 2018 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник