Справа №443/739/18
Провадження №2/443/790/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Жидачівської сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 24 лютого 2011 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5560 га (кадастровий номер :02:000:0433), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566971 від 29 жовтня 2009 року та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3524 га (кадастровий номер :02:000:0496), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566972 від 29 жовтня 2009 року, які померлий фактично прийняв в спадщину після смерті дружини ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликаються на те, що 24 лютого 2011 року помер його батько ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5560 га (кадастровий номер :02:000:0433), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566971 від 29 жовтня 2009 року та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3524 га (кадастровий номер :02:000:0496), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566972 від 29 жовтня 2009 року, які померлий фактично прийняв в спадщину після смерті дружини ОСОБА_5. За життя батько заповіту не склав, відтак спадкування відбувалось за законом. Він, як син померлого входить до спадкоємців першої черги. Відтак, як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняв, оскільки на момент її відкриття постійно проживав із спадкодавцем, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Жидачівської сільської ради Жидачівського району Львівської області ОСОБА_6 подала заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що 05 лютого 2011 року померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина , що складається із спірних земельних ділянок. В ОСОБА_3 сільській раді від неї заповіт не посвідчувався. Разом з тим, до дня смерті та на день смерті ОСОБА_5, разом із нею проживав та був зареєстрована її чоловік ОСОБА_4. Вказані факти додатково підтверджуються долученим до матеріалів справи копіями свідоцтва про смерть серії І-СГ №484392 та довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області від 15 грудня 2017 року за вих. №1022 /а.с. 7-8/.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом спадщину після смерті своєї дружини фактично прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї.

Разом з тим, судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 24 лютого 2011 року, у віці 76 років, в с. Млиниська Жидачівського району Львівської області, помер ОСОБА_7, про що 25 лютого 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №7 та Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, від 13 грудня 2017 року, повторно видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №484393 /а.с. 9/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлого складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5560 га (кадастровий номер :02:000:0433), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566971 від 29 жовтня 2009 року та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3524 га (кадастровий номер :02:000:0496), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566972 від 29 жовтня 2009 року, які померлий фактично прийняв в спадщину після смерті дружини ОСОБА_5 /а.с. 12-18/.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, виданою виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області від 15 грудня 2017 року за вих. №1022 /а.с. 8/.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0018419 від 22 вересня 1964 року, що позивач є рідним сином ОСОБА_4 (спадкодавця). Відтак, ОСОБА_2 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Інших живих членів вказаної черги судом не встановлено /а.с. 6/.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 до дня смерті на день смерті ОСОБА_4 (спадкодавця), спільно проживав та був зареєстрований разом з ним в с. Млиниська по вул. Садова, 19а, Жидачівського району Львівської області /а.с. 4-5, 8/.

За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька, як такий, що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї та звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 1008/02-31 від 22 грудня 2017 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на спадкове майно, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майном /а.с. 11/.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно(земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 24 лютого 2011 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5560 га (кадастровий номер :02:000:0433), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566971 від 29 жовтня 2009 року та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3524 га (кадастровий номер :02:000:0496), що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №566972 від 29 жовтня 2009 року, які померлий фактично прийняв в спадщину після смерті дружини ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко