П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/6491/18

Номер провадження № 22-ц/824/4184/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року, постановлену під головуванням судді Петренко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, стягнутих на підставі судового наказу № 759/19019/17 від 22 січня 2018 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини на 1/8 частину усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2018 року (а.с. 123) задоволено заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про передачу справи за підсудністю до іншого суду, справу передано за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 09 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про направлення справи для продовження розгляду до Святошинського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, незаконністю оскаржуваної ухвали, оскільки вона постановлена без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, на підставі недоведених обставин, визнаних судом встановленими, з порушенням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що на момент звернення з позовною заявою останньому було відоме місце проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в місті Києві станом на 10 травня 2018 року ОСОБА_3 була зареєстрована за вищезазначеною адресою. Таким чином, позивачем було вірно визначено територіальну підсудність даної справи.

Так, звертаюсь із заявою про направлення справи за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, представником відповідача надано не завірену належним чином копію паспорту серії НОМЕР_1, з якої вбачається, зокрема, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. У судовому засіданні оригінал паспорту відповідача не вивчався, а з копій, які були подані з порушенням вимог ЦПК України, не можливо встановити, що вони є копіями паспорту саме відповідача.

Крім того, місцем роботи відповідача є Державний заклад «Київський коледж зв'язку», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 11. До того ж, у матеріалах справи містяться відомості, що з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року та з 01 січня 2018 року по 27 квітня 2018 року ОСОБА_3 отримувала доходи за вищезазначеним місцем роботи.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що відповідач фактично не знаходиться та не проживає за місцем своєї реєстрації.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву. Разом з тим, відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Передаючи дану справу за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого представником відповідача паспорту вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, а тому вирішуючи питання належної підсудності, до спірних правовідносин необхідно застосовувати правила ч.1 ст.27 ЦПК України.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів дійшла висновку, що постановлена судом ухвала повністю відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Звертаючись до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, позивач керувався тим, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1.

Разом з тим, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі, представником відповідача подано до суду першої інстанції клопотання про передачу справи до іншого суду за підсудність, до якого додано копію паспорта ОСОБА_3 серії НОМЕР_1, виданий 17 червня 2010 року Святошинським РУГУ МВС України в місті Києві. З доданої до клопотання копії паспорту відповідача вбачається, що 01 березня 2018 року відповідача знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано місце проживання останньої 07 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.75-81).

Виходячи зі змісту п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, виходячи з наведених вище обставин та враховуючи, що зареєстрованим місцем відповідача є АДРЕСА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи для розгляду за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент подачі позову, а також під час ухвалення судового рішення про відкриття провадження у справі суд першої інстанції взяв до уваги відомості, зазначені в довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві, з якої вбачається, що станом на 10 травня 2018 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, оскільки дані, наведені у вказаній довідці, станом на 17 червня 2010 року (а.с.50).

Посилання скаржника на те, що відповідач працює у місті Києві та отримує постійний дохід не є підставою (критерієм) визначення територіальної підсудності розгляду даної справи в розумінні вимог процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги також відхиляються колегією суддів, як такі, що є необґрунтованими та не впливають на висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи, що постановлена судом ухвала повністю відповідає вимогам процесуального закону, доводи апеляційної скарги не викликають сумнів у її законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова