Номер провадження: 22-ц/785/1219/18
Номер справи місцевого суду: 496/4508/15-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року м. Одеса

Справа № 496/4508/15-ц

Провадження № 22-ц/785/1219/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Енерго -СК» про стягнення коштів за договором позики, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області ,ухваленого під головуванням судді Трушиної О.І., 04 вересня 2017 року, у м. Біляївка Одеської області,-

встановила:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за договором позики і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24.09.2007 року між ним ,як фізичною особою та ТОВ «Транс Енерго-СК» був укладений безпроцентний договір позики № 03/2007, за умовами якого ТОВ «Транс Енерго-СК» отримало 1516000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 132/3 від 24.01.2008 року, строком повернення до 01.10.2012 року шляхом її перерахування на рахунок позикодавця в банку або видачі готівкових коштів з каси підприємства. В обумовлені строки ,позика не була повернута.

Позивач просив суд, стягнути з ТОВ «Транс Енерго-СК» на його користь заборгованість за договором позики № 033/2007 від 24.09.2007 р. у розмірі 2 613 220,16 грн. ,штраф у розмірі 428 421,60 грн., 3 % річних у розмірі 117375,78 грн.

Рішення ухвалено у відсутність позивача.

У судовому засіданні, представник ТОВ «Транс Енерго-СК» позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав повного розрахунку товариства з позивачем .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.157-158).

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по справі , яким стягнути з ТОВ «Транс Енерго-СК» на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики №03/2007 від 24.09.2007р. з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2613 220 грн. 16 коп., штрафні санкції у розмірі 428 421 грн. 60 коп., 3% річних у розмірі 117 375 грн.78 коп.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності , відмовивши у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи.

Додатково ОСОБА_2 посилався на те, що суд першої інстанції не вжив всіх заходів для повного і всебічного розгляду справи (а.с. 160-162).

Матеріали справи не містять відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення , а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не з'явилися . З'явився представник відповідача ТОВ «Транс Енерго-СК» Колесников К.Г.

Колегія суддів, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України , вважає можливим розгляд справи у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ

«Транс Енерго-СК» повернула позику за договором № 03/2007 у повному обсязі ,що підтверджується видатковим касовим ордером від 01.04.2010 р.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступного.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом першої інстанції встановлено,що ТОВ «Транс Енерго-СК» створено відповідно до протоколу № 1 установчих зборів засновників ТОВ «Транс Енерго-СК» від 21.08.2007 року та зареєстровано 22.08.2007 року.

Для забезпечення діяльності Товариства учасники створили Статутний фонд з вкладів учасників, який становить 44000 грн. і поділений на 2 частки. Розміри часток учасників у статутному фонді становлять: ОСОБА_5 - 35200 грн. чи 80 %; ОСОБА_2 - 8800 грн. чи 20 %.

На час створення ТОВ «Транс Енерго-СК» ОСОБА_2 призначено директором підприємства.

24 вересня 2007 року між фізичною особою ОСОБА_2 та ТОВ «Транс Енерго-СК» був укладений безпроцентний договір позики № 03/2007 ,відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Енерго-СК» (в особі директора ОСОБА_2) отримало в борг від ОСОБА_2 1516000 грн., на строк до 01 жовтня 2012 року (а.с. 20).

Згідно п.5.2 вказаного договору позика може бути повернута шляхом перерахування на рахунок позивача або видана позивачу готівкою у касі підприємства.

01 квітня 2010 року позивачу в касі підприємства було видано готівкою 2114000 грн. в рахунок повернення коштів за позикою. Вказана обставина підтверджується видатковим касовим ордером, підписаним позивачем (а.с. 45).

Матеріали справи не містять, а позивачем всупереч до вимог ст.60 ЦПК України ,в редакції чинною до 15.12.2017 року ,не надані докази у спростування вищезазначеного.

В судовому засіданні позивачем заперечувався факт отримання коштів.

Судом першої інстанції, за клопотанням позивача була призначена судова почеркознавча експертиза, відповідно до висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 496/4508/15-ц від 28.12.2016 року вирішити питання, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 у наданому на експертизу видатковому касовому ордері ТОВ «Транс Енерго-СК» від 01.04.2010 року, розміщений праворуч від друкованого запису «Підпис одержувача» самим ОСОБА_2 або іншою особою, не виявилося можливим, з причин, викладених у дослідницькій частині, а саме оцінкою результатів дослідження встановлено,що ні збіжні,ні розбіжні ознаки не утворюють сукупності ,достатньої для якого-небудь (позитивного чи негативного) висновку про виконання досліджуваного підпису самим ОСОБА_2(а.с.87-90).

В судовому засіданні колегії суддів, представник ТОВ «Транс Енерго-СК» Колесников К.Г. суду пояснив, що між підприємством та ОСОБА_2,який працював на посаді директора товариства і був його засновником , з 2007 року та у подальшому було укладено біля 20-ти договорів позики. Товариство з ОСОБА_2 розраховувалося шляхом видачі готівки через касу підприємства , по мірі їх накопичування та надходження за надання автопослуг. 01.04.2010 року ОСОБА_2 через касу підприємства отримав 2 114 000 грн., в зазначену суму увійшла заборгованість за договором позики № 03/2007 від 24.09.2007 року та решта за іншим договором позики. На протязі п'яти років ОСОБА_2 вимог до товариства з приводу наявності заборгованості не пред'являв . Документи, на які позивач посилається в заяві про забезпечення доказів на підприємстві не зберіглися внаслідок неодноразового переїзду товариства та пожежі. Вважає, що позов та апеляційна скарга є безпідставними та задоволенню не підлягають.

До апеляційного суду представником позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3 надавалися заяви про забезпечення доказів та клопотання про проведення повторної судової почеркознавчої експертизи, які ухвалами апеляційного суду Одеської області від 01.03.2018 року повернуті позивачу, з підстав не відповідності їх вимогам ч.3 статті 117 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції вірно посилався на те, що та обставина, що підпис на видатковому касовому ордері виконаний не ОСОБА_2, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Матеріали справи не містять, а позивачем всупереч до вимог статті 81 ЦПК України не надані докази у спростування приходно касового ордеру від 01.04.2010 року про повернення позивачу суми позики .

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції принципу змагальності та те,що судом не було вжито заходи для повного та всебічного розгляду справи, оскільки судова почеркознавча експертиза була призначена саме за клопотанням позивача . Після проведення експертизи позивачем додаткових письмових документів, (вільних або експериментальних зразків підпису ) суду не було надано .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те,що висновок експерта є лише одним із доказів , які передбачені статтею 76 ЦПК України, який може бути врахований судом у сукупності з іншими ,наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріали справи не містять, докази того, що позивач ,будучи засновником товариства і директором товариства ТОВ «Транс Енерго-СК» або його представник ОСОБА_3, були позбавлені можливості отримати від ТОВ «Транс Енерго-СК» додаткові докази в обґрунтування позову.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Позивачем в судовому засіданні колегії суддів не надано, а матеріали справи не містять достатні та безспірні докази того, що позивачем не було отримано 01.04.2010 році заборгованість за договором позики № 03/2007 від 24.09.2007 року.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не були позбавлені можливості з'явитися в судове засідання колегії суддів та в повній мірі реалізувати свої процесуальні права або іншим щляхом захистити порушені права.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду , представником ОСОБА_2-ОСОБА_3 не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374,375,381-384,390 ЦПК України, колегія суддів ,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03.03.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова