Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Виниченко Л.М., розглянувши заяву відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Гончарука Віктора Петровича, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 подана заява про відвід головуючого судді Гончарука Віктора Петровича, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності.

Заява мотивована тим, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа № 755/10856/16-ц.

Заявник зазначає, що 28.03.2018 року суддею Гончаруком В.П. було постановлено протокольну ухвалу, якою повернув позовну заяву ОСОБА_3 про самостійні вимоги на предмет спору.

Також заявник зазначає, що 23.06.2018 року він довідався, що 12.06.2018 року ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя було подано скаргу про дисциплінарний проступок судді, що обґрунтована незаконною відмовою судді в доступі до правосуддя, у зв'язку із чим у судді Гончарука В.П. може виникнути бажання помститися йому, як чоловіку скаржниці, шляхом прийняття судового рішення по справі не на його користь, або ж через інші утиски його процесуальних прав в ході розгляду справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2018 року передано вирішення питання про відвід головуючого судді по справі іншим суддею, який не входить до складу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.07.2018 року вирішення питання про відвід передано судді Виниченко Л.М.

За нормою ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Проаналізувавши матеріали справи з метою встановлення обставин, які є підставами звернення заявника ОСОБА_1 із заявою про відвід, суд приходить до наступного висновку.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ст. ст. 3, 10 ЦПК України, цивільні справи вирішуються судом на основі закону, за умов, що виключають сторонній вплив на нього. Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду. Метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді.

Відповідно до ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

З матеріалів справи убачається, що суддею Гончаруком В.П. в судовому засіданні, що відбулося 28.03.2018 року протокольно було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору (т. 2 а.с. 123-127).

Не погодившись із діями головуючого у справі, ОСОБА_3 до Апеляційного суду м. Києва було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.05.2018 року у прийнятті апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 було відмовлено (т. 2 а.с. 156).

Таким чином, підстава звернення ОСОБА_1 із заявою про відвід судді є суб'єктивною оцінкою заявника та незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, тому у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Гончарука В.П. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 38-40, 182, 260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в

У задоволенні заяви відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Гончарука Віктора Петровича, поданої в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності відмовити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності передати для продовження розгляду в тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя