РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/16497/17

пр. № 2/759/2715/18

04 травня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Миколаєць І.Ю.

за участю секретаря судових засідань Шелудько В.В.

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (01010, АДРЕСА_2) до ОСОБА_4 (03179, АДРЕСА_1) про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду позовною заявою, яка заявою про зміну предмета позову була уточнена, вимогами якої є надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітніх дітей за межі Українибез згоди батька та супроводу батька.

Позов обґрунтовано тим, що 02.08.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області було укладено шлюб між позивачем та відповідачем. Від згаданого шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року № 759/387/15 шлюб між сторонами розірвано яке набрало законної сили. 07.11.2014 року між сторонами було укладено Договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов»язків, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 2374. Однак, після розірвання шлюбу, умови Договору відповідачем не виконувались. Також Святошинським районним судом м. Києва, Апеляційним судом м. Києва та Вищим спеціалізованим судом України з розгяду цивіних і кримінальних справ було ухвалене рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 у справі № 759/387/15 були задоволені: визначено місце проживання дітей разом з матір»ю та розірвано договір про визначення місця проживання дітей, укладений 07.11.2014 р. Позивач зверталась неодноразово до ОСОБА_4 як усно так і письмово з проханням надати дозвіл на виїзд малолітніх дітей за межі України, але вказані вимоги були проігноровані, згоду не надано.

Представник позивача позов підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явися, про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с.105, 109).

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження виданного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві 28.09.2017 року, актовий запис № 57,ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження виданного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві 13.06.2017 року, актовий запис № 1236(а.с. 12,13).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015 р., Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгяду цивіних і кримінальних справ від 27.01.2016 р.при розгляді справи № 759/387/15 було визначено місце проживання дітей разом з матір»ю та розірвано договір про визначення місця проживання дітей, укладений 07.11.2014 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також було визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме: щосуботи з 09.00. год. до 16.00 год. в присутності матері (а.с. 17-25, 26-31, 32-38).

Судом встановлено, що з 02.02.2015 р. позивач неодноразово письмово зверталась до відповідача ОСОБА_4. з проханням надати позивачу дозвіл на виїзд дітей за кордон з метою відпочинку та оздоровлення (а.с. 57, 59, 61-62, 64-65, 67-69, 96) Проте, останній безпідставно не надає такого дозволу .

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Відповідно до підп. 2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, безнотаріально посвідченої згоди другого з батьків, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позивач довела позовні вимоги, які відповідно до ст. 81 ЦПК України знайшли своє підтверження та обґрунтування, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 154 СК України, ст.ст. 8, 11 ЗУ "Про охорону дитинства", Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (01010, АДРЕСА_2) до ОСОБА_4 (03179, АДРЕСА_1) про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України - задовольнити.

Надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасовий виїзд за кордон України в період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року до країни прямування - Турецька Республіка у супроводі матері - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2.

Надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за кордон України в період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року до країни прямування - Турецька Республіка у супроводі матері - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2.

Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання позивачем в загальному порядку апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через суд першої інстанції.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць