Справа № 2-1514/10
УХВАЛА

іменем України

21 листопада 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.

за участю секретаря судового засідання Діброви А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сватове у порядку спрощеного позовного провадження справу про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

встановив:

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 12.07.2018 року матеріали апеляційного провадження за заявою ОСОБА_2 направлені до Сватівського районного суду Луганської області для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 02 серпня 2018 року було відкрито провадження про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 просив відновити втрачене судове провадження в частині наявних рішень суду першої та апеляційної інстанції. 21 листопада 2018 року подав до суду заяву про продовження розгляду справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 78), про причину неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного.

З ухвали Апеляційного суду Луганської області від 12.07.2018 року вбачається, що 10 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Луганської області із заявою про розяснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-1514/10 позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.

Заява ОСОБА_2 про розяснення судового рішення підлягає розгляду в одному провадженні зі справою № 2-1514/10.

Пунктом 15.9 Перехідних положень ЦПК України визначено, що якщо на момент надходження заяви про внесення виправлень, ухвалення додаткового рішення, розяснення судового рішення справа у відповідному суді відсутня, суд витребовує справу із суду нижчої інстанції протягом пяти днів з дня надходження відповідної заяви, а суд нижчої інстанції направляє справу до суду, який її витребував, не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної вимоги суду.

Витребувати цивільну справу № 2-1514/10 з Ленінського районного суду міста Луганська неможливо, оскільки адміністративна будівля цього суду розташована на тимчасово окупованій території України. Факт втрати судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу є безсумнівним і таким, що не потребує доведення (а.с.2).

Відповідно до ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, загальновідомим є той факт, що приміщення Ленінського районного суду м.Луганська на теперішній час знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній українській владі.

Матеріали цивільної справи № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу не були передані Сватівському районному суду Луганської області згідно з визначеною розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14 підсудністю (а.с.64).

За таких обставин суд вважає доведеним факт втрати судового провадження.

Згідно статті 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема, документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку на його думку необхідно відновити.

Так, в матеріалах справи наявний повний текст ксерокопії рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року та повний текст копії рішення апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, ухвалені по цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу ( а.с. 8, 10, 69-73).

Судом досліджено у судовому засіданні надану представником позивача копію рішення апеляційного суду Луганської області від 11.11.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, яка належним чином прошита, пронумерована та містить печатку апеляційного суду Луганської області.

Судом встановлено, що в зібраних матеріалах міститься повний текст ксерокопії рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року, ухваленого по цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю, та повний текст копії рішення апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, яким рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року змінено, що є належними та достатніми доказами для відновлення втраченого провадження по вказаній цивільній справі в частині рішень суду першої і апеляційної інстанції.

Щодо поданої представником позивача ксерокопії апеляційної скарги ОСОБА_3 від 12.07.2010 року на рішення Ленінського районного суду м. Луганськ від 16.06.2010 р. по справі № 2-1514/10 (а.с.66-68), то текст наданої ксерокопії апеляційної скарги у повному обсязі неможливо прочитати, тому текст апеляційної скарги неможливо відновити.

Таким чином, враховуючи мету відновлення втраченого судового провадження, а саме, необхідність розгляду Луганським апеляційним судом заяви ОСОБА_2 про розяснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, суд вважає, що слід відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-1514/10 в частині тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року, тексту рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, вважаючи наявні копії рішень доказами, які підтверджують факт ухвалення рішень по цій справі.

На підставі викладеного,

керуючись ст. 259-260, 488-495 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, у частині тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року, тексту рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, а саме:

Справа № 2-1514/10р.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року

Ленінський районний суд м. Луганська в складі:

головуючого судді: Попової О.М.,

при секретарі: Ждановій Ю.,

розглянувши у судовому засіданні у заді суду м. Луганська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись «на те, що 04 жовтня 2008 року, позивач позичив відповідачу за договором займу 165 000,00 доларів США, про що відповідач надав позивачу розписку. Згідно розписки відповідач зобовязався повернути позивачу борг частками: 04 листопада 2008 року 57 500,00 доларів США, останню частину в розмірі 55 000,00 доларів США, повернути по факту вимог в строк діючого законодавства та 52 500,00 доларів США - 04 листопада 2009 року.

16 листопада 2009 року представник позивача надіслав від імені позивача лист відповідачу, в якому вимагав повернути вище вказану суму боргу. До теперішнього часу борг позивачу не повернуто.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд с відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 165 000,00 доларів США, що еквівалентно до грошової' одиниці України - гривні, 1 318 350,00 гривен, а також судові витрати в розмірі 1 700,00 гривен та витрати зі сплати державного мита 120,00 гривень.

Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідом, про дату га час розгляду справи був повідомленим належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2008 року, позивач позичив відповідачу за договором займу 165 000,00 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України - гривні, 1 318 350,00 гривен, про що відповідач надав позивачу розписку. Згідно розписки відповідач зобовязався повернути позивачу борг частками: 04 листопада 2008 року 57 500,00 доларів США, останню частину в розмірі 55 000,00 доларів США, повернути по факту вимог в строк діючого законодавства та 52 500,00 доларів США - 04 листопада 2009 року.

16 листопада 2009 року представник позивача надіслав від імені позивача ласт відповідачу, в якому вимагав повернути вище вказану суму боргу. До теперішнього часу борг позивачу не повернуто.

На підставі ст.ст. 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність гроші ..., а позичальник зобовязується повернути кредитору таку ж суму грошей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які були понесені позивачем, за сплату судового збору у сумі 1700,00 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у сумі 120,00 грн. згідно квитанцій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1047,1049 ЦК України, суд-

в и р і ш и в:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 165 000,00 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України - гривні, 1318350,00 гривен, а також судовий збір у сумі 1700,00 гривен і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 гривен.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана до апеляційного суду Луганської області через Ленінський районний суд м. Луганська протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення набирає сили після закінчення цього строку.

Суддя: підпис

Головуючий в інстанці: ОСОБА_5 Справа № 22ц-12328/10 Доповідач: Карайван Т.Д.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого: Карайван Т.Д.,

суддів: Сергєєвої С.В., Дмитрієвої Л.Д.

при секретарі : Григорян А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луганську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом до Ленінського районного суду міста Луганська, в судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3 па користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 165 000,00 доларів СІНА, що еквівалентно до грошової одиниці України - гривні 1 318 350, 00 гривень, а також судові витрати в розмірі 1 700,00 гривень на витрати зі сплати державного мита 120, 00 гривень.

Рішенням суду першої інстанції від 16 червня 2010 року позовну уточнену заяву ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В уточненій апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким в частині стягнення з нього 81324.18 доларів США відмовити у позові.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, шо підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи: правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позику у позивача 4 жовтня 2008 року 165000 доларів США, що еквівалентно 1 318 350,00 гр., які зобов'язався повернути позивачеві 4 листопада 2008 року - 57 500 доларів США,, 4 грудня 2008 року 55000 доларів США, 4 січня 2009 року - 55 000 доларів США але на час звернення позивача з позовом до суду не повернув.

Але ж з таким висновком погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи суд розглянув справу за відсутності відповідача. Не був присутнім відповідач і на попередньому судовому засіданні. Матеріали справи не містять даних про належне повідомлення останнього про час та місце судових засідань.

Тому апеляційний суд вважає, що суд при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, порушив права відповідача, передбачені ст..27 ЦПК України, позбавивши його права надати заперечення на позов та надати відповідні докази.

Згідно зі ст..309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, або зміни рішення є , в числі інших, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Порушення норм . процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.,303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

В сулі апеляційної інстанції представник відповідача посилався на неможливість у зв'язку з відсутністю його в судовому засіданні, надати докази щодо повернення частини боргу позивачеві, тому зазначені докази прийняті та дослідженні у даному судовому засіданні.

З наданих відповідачем документів вбачається, що на ім."я позивача відповідачем було відкрито картковий рахунок у філії ВАТ АКБ „Капітал, на який відповідачем було перераховано у погашення боргу за квитанцією №152-15 від 6 жовтня 2008 року 321000 гри. що за офіційним курсом НБУ на день платежу становило 66049,38 доларів США. За дорученням відповідача, наданим ОСОБА_6 згідно договору від 4 грудня 2008 року, останній перерахував на зазначений вище картковий рахунок позивача за квитанцією № 152-15 від 4 грудня 2008 року - 7500 доларів США;, за квитанцією №12-21 від 6 січня 2009 року -29220,00 грн. - що еквівалентно 3794,80 гри.; і за квитанцією №12-20 від 6 січня 2009 року 3980,00 доларів, загалом сума склала 81324,18 доларів США.

Зазначені факти не заперечував і сам позивач, про що свідчить його відповідь ОСОБА_6 на його письмову вимогу.

За таких підстав апеляційний суд вважає, що рішення місцевого суду підлягає зміні а сума стягнутого боргу з відповідача зменшенню на 81324,18 доларів США, що на час розгляду справи складає 165000 доларів США 81324,18 доларів США = 83675,82 доларів США або 663139,24 грн. з розрахунку 7 грн.92 коп. за 1 долар СІІІА на час розгляду справи.

Оскільки відповідачем не були сплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді апеляційної інстанції при зверненні з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначені суми.

Керуючись ст.ст.307,309,314,316 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики змінити. Зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення суми боргу з 1318350 грн. до 663139,24 грн. В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 850 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 120 гри.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підпис

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.П. Бабічева