ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1479/18 Справа № 195/1696/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу комунального підприємства "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії (далі - КП "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" ДОР" ), мотивуючи тим, що він з 1998 року проживає у АДРЕСА_1 та для задоволення своїх фізіологічних та санітарно-гігієнічних потреб користується послугами водопостачання, які надає йому відповідач, та здійснює оплату за отримані послуги.

Вказував, що листом Управління праці та соціального захисту населення Томаківської райдержадміністрації від 01 червня 2017 року його було повідомлено про те, що з 01 травня 2017 року йому не буде призначена субсидія в зв'язку з тим, що він має заборгованість за водопостачання.

Зазначав, що 08 серпня 2017 року він звернувся з заявою до КП "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" ДОР" з вимогою надати розрахунок заборгованості та надати роз'яснення питань, виникнення цієї заборгованості, та отримав відповідь, що йому належить земельна ділянка площею 0,15 га, 14 вересня 2017 року КП "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" ДОР" офіційно повідомив його про необхідність укладання договору для можливості користуватися в подальшому послуг з водопостачання.

Посилаючись на те, що у нього відсутня заборгованість, а укладати договір він не хоче, просив суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірною нараховану КП "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" ДОР" йому заборгованість за послуги з водопостачання у розмірі 6.061 грн. 05 коп. за особовим рахунком №16-2-65 та зобов'язати виключити суму заборгованості у розмірі 6.061 грн.05 коп. за особовим рахунком №16-2-65.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано неправомірною нараховану КП "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" ДОР" ОСОБА_1 заборгованість за послуги з водопостачання у розмірі 6.061 грн.05 коп. за особовим рахунком №16-2-65.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним і необґрунтованим, просив скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції не було правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки заборгованість нарахована правомірно.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 (а.с.4).

За вказаною вище адресою КП "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" ДОР" надаються послуги з водопостачання.

Відповідний договір про надання послуг не укладався, що не заперечується сторонами по справі.

Власниками будинку за спірною адресою та земельної ділянки є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість нарахована неправомірно.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Згідно до положень статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України (у редакції закону, чинному на момент подачі позову), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

ЦПК України не передбачає можливості заміни позивача за ініціативою суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що власниками спірного домоволодіння №8 по вулиці Садовій смт.Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області та земельної ділянки на підставі договорів дарування від 16 березня 1998 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що не заперечується позивачем ОСОБА_1

При розгляді справи, районний суд не звернув уваги на зазначену обставину.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ст.383 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Таким чином, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки він не є власником спірного домоволодіння, а отже у нього відсутні правові підстави для звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

Однак, судова колегія наголошує, що саме власник не позбавлений права на звернення до суду з позовом про захист порушеного свого права.

Той факт, що позивач проживає у домоволодінні №8 по вулиці Садовій смт.Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області не дає йому правових підстав для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення, а тому рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства "Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.