Справа № 347/1824/17
Провадження № 22-ц/779/419/2018
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Пнівчук О.В.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання перераховувати пенсію на рахунок у ПАТ «ВіЕс Банк», повернення втрачених процентів згідно договору № 2299 від 17.10.2011 року, виплату підвищення до пенсії за проживання в гірському населеному пункті за січень, лютий та березень 2011 року, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області, постановлену головуючим суддею Гордієм В.І. 02 лютого 2018 року м. Косів,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Косівського районного суду від 02 лютого 2018 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_3 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання перераховувати пенсію на рахунок у ПАТ «ВіЕс Банк», повернення втрачених процентів згідно договору № 2299 від 17.10.2011 року, виплату підвищення до пенсії за проживання в гірському населеному пункті за січень, лютий та березень 2011 року, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що при поданні позовної заяви ним не дотримано вимог ст.ст.175-177 ЦПК, оскільки він подав позовну заяву відповідно до ст.ст.118,119 ЦПК, чинного на час звернення до суду.

ОСОБА_3 вказує на те, що суд ухвалою від 16 січня 2018 року безпідставно зобов'язав його сплатити судовий збір як за подання заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, оскільки відповідно до п.13 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Крім того, вказує на те, що він звертався до керівництва ПАТ «ВіЕс Банк» для отримання банківських документів, однак відповіді на звернення не отримав, а тому не подав докази з незалежних від нього причин.

Апелянт також зазначає, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, не врахувавши того, що протягом одинадцяти місяців він не отримує пенсію, яка є основним джерелом його доходу.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, а справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився та надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 25 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання перераховувати належну йому пенсію на його рахунок у ПАТ «ВіЕс Банк», а також повернути втрачені проценти згідно договору №2299 від 17.10.2011 року та виплатити підвищення до пенсії за проживання у гірському населеному пункті за січень, лютий та березень 2011 року, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Косівського районного суду від 16.01.2018 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків: уточнення позовних вимог - зазначення розміру матеріальної та моральної шкоди, надання доказів на підтвердження укладення договору №2299 від 17.10.2011 року та сплату судового збору за вимоги немайнового та майнового характеру.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_3 подав письмові пояснення щодо обставин отримання ним пенсії з 2011 року, просив звільнити його від сплати судового збору та зазначив, що відповідно до ч.3 ст.23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення.

Також ОСОБА_3 подав відповідь Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на його звернення з приводу переведення виплати пенсії на відділення поштового зв'язку з доставкою додому.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не усунув недоліків позовної заяви, а саме не уточнив позовні вимоги щодо розміру матеріальної та моральної шкоди, не зазначив докази на їх обґрунтування, а також не сплатив судовий збір суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно залишив позовну заяву без руху у зв'язку з несплатою судового збору, оскільки відповідно до п.13 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не зазначені докази стосовно допущення суб'єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача.

Не є підставою для скасування ухвали суду доводи ОСОБА_3 про те, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, не врахувавши того, що протягом одинадцяти місяців він не отримує пенсію, яка є основним джерелом його доходу, оскільки відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є правом суду, а не обов'язком.

При таких обставинах справи підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

О.В. Пнівчук