АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-101/99 Номер провадження 22-ц/786/608/18Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар Радько О.М.,

з участю заявника ОСОБА_2, представника Полтавського районного ВДВС - Паліївець Р.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року, постановлену в м.Полтаві суддею Парахіною Є.В.,

по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця та в.о. начальника Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області,

в с т а н о в и в :

17.11.2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на незаконні дії державного виконавця Гапусенка С.С., який повідомленням від 10.11.2017 повернув йому без прийняття до виконання дублікат виконавчого листа №2-1099 від 14.02.2008 року, виданого Ленінським райсудом м.Полтави, у зв'язку з ненаданням підтвердження сплати авансового внеску, або документів, які підтверджують підставу для звільнення від сплати авансового внеску. Також просив визнати незаконними дії в.о. начальника Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Гомонюка Р.І., який листом від 14.11.2017 №61751 відмовив йому в задоволенні скарги на вказані дії державного виконавця та повідомив про неможливість скасування повідомлення без надання підтверджуючих документів щодо сплати авансового внеску.

В обгрунтування скарги зазначає, що вказані дії державного виконавця та в.о. начальника відділу державної виконавчої служби не відповідають вимогам ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких авансовий внесок при виконанні рішень Європейського Суду не сплачується.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Гапусенка С.С. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 10.11.2017 року.

Зобов'язано державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Гапусенка С.С. розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.11.2017 року про відкриття виконавчого провадження з виконання дубліката виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.1999 року в справі №2-101/99, та вирішити питання про відкриття виконавчого провадження згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Полтавське районне ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення районним судом вимог процесуального закону щодо належного повідомлення учасника справи про час судового розгляду скарги.

Заперечує доводи заявника щодо порушення приписів ч.2 ст.26 закону України «Про виконавче провадження», оскільки процедура примусового виконання рішення на підставі рішень Європейського суду з прав людини здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.10,11 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Вказана процедура не дотримана стягувачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує доводи апеляційної скарги та просить ухвалу місцевого суду залишити без змін. Посилається на п.48 Рішення Європейського суду з прав людини «Глоба проти України», яким передбачені додаткові заходи індивідуального характеру, а саме, виконання рішення Ленінського райсуду м.Полтави від 10.03.1999 року.

В апеляційному суді представник суб'єкта оскарження - Паліївець Р.В. підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Заявник ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду залишити без змін, визнаючи її обгрунтованою та законною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.02.2008 року Ленінським районним судом м.Полтави видано дублікат виконавчого листа від 10.03.1999 року, яким зобов'язано КСП ім.Благоєва надати ОСОБА_2 квартиру по АДРЕСА_1. Вказаний виконавчий документ неодноразово пред'являвся стягувачем для примусового виконання./а.с.3/

Невиконання рішення Ленінського районного суду м.Полтави від10.03.1999 року стало підставою для звернення ОСОБА_2 до Європейського суду з прав людини, який 06.07.2012 ухвалив рішення у справі «Глоба проти України» (набуло статусу остаточного 19.11.2012). Цим рішенням встановлено порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на надмірну тривалість провадження у його цивільній справі.

Відповідно до п.48 зазначеного рішення Європейського суду найвідповіднішою формою відшкодування буде виконання судового рішення від 10 березня 1999 року, таким чином, заявник буде, наскільки це можливо, повернутий у становище, яке мав до порушення статті 6 Конвенції.

10.11.2017 року ОСОБА_2 подав до Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.1999 року в справі № 2-101/99. Разом із вказаною заявою стягувач подав до виконавчої служби оригінал виконавчого листа, копію листа Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, копію постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа від 03.11.2017 року, рішення Європейського Суду з прав людини та копію його автентичного перекладу. /а.с.3/

Того ж дня старший державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Гапусенко С.С., керуючись п.8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", прийняв рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що стягувачем не було надано підтвердження сплати авансового внеску, а також документів, які б підтвердили підставу для звільнення сплати авансового внеску.

Листом №16751 від 14.11.2017 року в.о. начальника Полтавського районного відділу ДВС Гомонюк Р.І. повідомив ОСОБА_2 про відсутність підстав для скасування повідомлення повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, так як не надано документів, що підтверджують сплату авансового внеску. /а.с.2/

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Полтавського районного ВДВС Гапусенка С.С. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 10.11.2017 року, районний суд виходив з того, що такі дії не відповідають вимогам ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи в частині зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, суд першої інстанції виходив з відсутності у суду повноважень зобов'язувати державного виконавця прийняти конкретне рішення, натомість суд зобов'язав вирішити питання про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог закону та наданих повноважень.

Також районний суд відмовив у задоволенні скарги в частині визнання незаконними дій в.о. начальника ВДВС, який при розгляді звернення ОСОБА_2 діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду, які відповідають встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами на підставі судових рішень; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (п.п.1,8 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Абзацом 9 частини 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не оплачується.

Відповідно до статті 10 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, корім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, якими є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні. Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом : а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

У листі Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини №12.0.1-22/3ЄЄ від 17.01.2014 року зазначено, що на державу покладається обов'язок виконання рішень Європейського суду, під яким слід розуміти не тільки виплату відшкодування, а й вжиття державою додаткових заходів індивідуального характеру, спрямованих на усунення конкретного порушення, визначеного в рішенні Європейського суду, а також заходів загального характеру, спрямованих на усунення підстав для надходження до Європейського суду аналогічних заяв проти України в майбутньому.

Стосовно рішення Європейського суду у справі «Глоба проти України» вжиття державою додаткових заходів індивідуального характеру - це виконання рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 10 березня 1999 року, ухваленого на користь заявника, незважаючи на відсутність в резолютивній частині рішення Європейського суду прямої вказівки на виконання зазначеного національного рішення./а.с.35/

Отже, місцевий суд, визнаючи неправомірними дії державного виконавця в частині винесення оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, вірно виходив з того, що пред'явлення до виконання вказаного виконавчого документа з метою виконання судового рішення національного суду є згідно рішення Європейського суду з прав людини «Глоба проти України» вжиттям додаткових заходів індивідуального характеру, спрямованих на усунення конкретного порушення, а тому відповідно до абзацу 9 частини 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» авансовий внесок не сплачується.

Доводи апеляційної скарги органу державної виконавчої служби про законність дій державного виконавця з посиланням на не дотримання стягувачем процедури примусового виконання рішення на підставі рішень Європейського суду з прав людини, яке здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.10,11 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», - колегія суддів до уваги не приймає, оскільки державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу ОСОБА_2 з інших підстав.

Стягувач ОСОБА_2 пред'явив до виконання виконавчий документ, виданий Ленінським районним судом м.Полтави, додавши до заяви про відкриття виконавчого провадження рішення Європейського суду з прав людини «Глоба проти України», а тому вимоги державного виконавця щодо сплати авансового внеску не відповідають вимогам абз.9 ч.2 ст.26 Закону України.

Доводи апеляційної скарги органу державної виконавчої служби про порушення районним судом вимог процесуального закону в частині неналежного повідомлення про час судового розгляду скарги не спростовують факту повідомлення про такий розгляд, про відкладення якого клопотав начальник відділу, посилаючись на зайнятість державного виконавця, чи дії оскаржувалися. /а.с.34/ З урахуванням визначених ст.450 ЦПК України обмежених строків розгляду скарги суд правомірно провів її розгляд за відсутності представника суб'єкта оскарження.

Апеляційна скарга не містить інших доводів чи спростувань прийнятої районним судом ухвали, в тому числі щодо відмови в задоволенні в частині скарги.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала районного суду - залишенню без змін.

Керуючись п.27 ч.1 ст.353, ст.ст.374, 375, 382-384, п.2 ч.1 ст.389, ст.ст. 390-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс постанови виготовлено 30.03.2018 року.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук