Справа № 343/1942/17
Провадження № 22-ц/779/353/2018
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю апелянта ОСОБА_2

представника Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області Корнутія М.В.,

представника прокуратури Івано-Франківської області Гринишин Л.М.,

представника Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області - Шикеринець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 29 грудня 2017 року, у складі судді Лицура І.М. по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління МВС України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Івано-Франківської області та головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління МВС України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про скасування постанови голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 01.08.2017 року про відмову у проведенні розрахунку та відшкодування завданої шкоди та стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду, завдану незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування в розмірі 16000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що він незаконно був притягнутий в якості обвинуваченого у кримінальній справі № 322870 за фактом вимагання за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, яка в подальшому після неодноразового судового розгляду була перекваліфікована та закрита у зв'язку із відсутністю в його діях складу злочину.

11.07.2016 року він звернувся з заявою до Управління МВС в Івано-Франківській області щодо надання відповідного рішення та відшкодування завданої йому шкоди. 16.08.2016 року ним було подано адміністративний позов до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, в якому він просив зобов'язати УМВС в Івано-Франківській області розглянути та прийняти рішення згідно його заяви відповідно до вимог та в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Постановою суду від 25.10.2016 року позов було задоволено повністю. Однак, 09.10.2017 року за місцем його тимчасового проживання в м. Івано-Франківськ ним було отримано постанову про відмову у розрахунку та відшкодуванні шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області В. Кіцелюка. Таким чином, внаслідок незаконних дій працівників правоохоронних органів, він поніс матеріальні витрати на оплату послуг адвоката в кримінальній справі в розмірі 16000,00 грн.

Рішенням Долинського районного суду від 29 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській області від 01.08.2017 року про відмову у проведенні розрахунку та відшкодуванні ОСОБА_2 шкоди, завданої незаконними діями органами дізнання та досудового слідства. В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення суду в частині заявлених вимог про стягнення з Державної казначейської служби за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів на його користь розміру матеріальних збитків подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що в заявленому позові ним вказано суму коштів, витрачених на послуги адвоката для захисту у кримінальній справі, згідно договорів про надання юридичних послуг та розписок про тримання грошей адвокатом, яка надала покази про їх отримання за надання юридичних послуг.

Вважає, що подані позови ґрунтуються на нормах закону «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконної дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив скасувати рішення Долинського районного суду 29 грудня 2017 року в частині відмови про стягнення з Державної казначейської служби за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду, завдану незаконними діями та рішенням органами досудового розслідування в розмірі 16000 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області Корнутій М.В., представник прокуратури Івано-Франківської області Гринишин Л.М., представник Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області - Шикеринець Л.М. заперечили вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 19.07.2011 року СВ СУ УМВС України в Івано-Франківській області порушено щодо ОСОБА_2 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України.

Як вбачається з договорів про надання послуг захисника в кримінальному процесі від 01.08.2011 року, від 11.12.2013 року та 20.05.2014 року (а.с. 15-19), позивачем ОСОБА_2 та його братом ОСОБА_7 було укладено угоду з адвокатом ОСОБА_8 про надання правової допомоги у вказаній кримінальній справі. Адвокату ОСОБА_8 були сплачені, згідно додатків до вказаних договорів, кошти на загальну суму 16000,00 грн.

Згідно постанови заступника начальника СВ Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 25.01.2016 року (а.с. 11-14) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 27.04.2015 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України.

Заява від 11.07.2016 року про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства, з проханням відшкодувати суму, сплачену за надання юридичної допомоги в розмірі 16000 грн., подавалася позивачем до Управління МВС України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду даної заяви головою ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській області 01.08.2017 року була винесена постанова про відмову у проведенні відшкодування шкоди ОСОБА_2, завданої незаконними діями органами дізнання та досудового слідства.

Згідно вимог ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду.

Відповідно до п.п. 11,12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів. У місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п.11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних

державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст. 12 Закону постанову.

Як встановлено в суді першої інстанції, в частині заявлених вимог про стягнення коштів суд першої інстанції відмовив, оскільки у даному випадку суд не вирішував спір про розмір нарахованих виплат, а згідно положень чинного законодавства саме відповідні компетентні органи при наявності правових підстав для відшкодування шкоди повинні прийняти постанову у якій зазначається розмір сум, що виплачені на користь адвоката, який надавав юридичну допомогу; дана постанова подається громадянином до відповідного територіального органу Державного казначейства за місцем проживання для одержання чека (п. 12, 13 Положення).

При цьому судом також враховано, що будь-яких належних доказів на підтвердження факту виплати ним адвокату ОСОБА_9 спірних коштів та їх розміру позивач суду не надав.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням вимог норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 29 грудня 2017 року без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 березня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин