Справа № 522/9161/17
Провадження № 2/522/1075/18
18 квітня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси
у складі: головуючого судді Бойука А.Ю.
за участю секретаря Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про визначення місця проживання дитини,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, згідно якої просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю, ОСОБА_1.
При цьому посилаючись на те, що 16 вересня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 659. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3, 16 жовтня 2013 року. Позивач зазначила, що на даний час вона з донькою проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, також, зазначила, що відповідач вихованням дитини не займається, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не виявляє бажання спілкуватися з нею, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, щодо заочного вирішення справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 156186, 16 вересня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 659.
Від шлюбу мають доньку- Левнець ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 360769 від 27 січня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м. Одесі реєстраційною службою Одеського міського управління, про що зроблено відповідний актовий запис № 804.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року по справі № 522/9162/17, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частки, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від доходу відповідача.
Відповідно до довідки про склад сімї та прописку № 452 від 09.03.2017 року, малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає разом зі своєї матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 у своєму позові зазначила, що відповідач вихованням дитини не займається, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не виявляє бажання спілкуватися з нею, у звязку з чим вважає, що дитина повинна проживати з нею.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зазначено, що відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 12.01.2018 року, для малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, створені усі необхідні умови для проживання і розвитку, у звязку з чим рекомендовано визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матірю ОСОБА_1
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дитини, що стало підставою для подачі позову до суду.
Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до матері, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю, ОСОБА_1.
Керуючись ст. ст. 141, 151, 153, 157, 159, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 13, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 263, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1 (паспорт серії КК 464549, виданий Центральним РВОМУУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2) за адресою: АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 27.04.2018 року.
Суддя: А. Ю. Бойчук