РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/968/17

23 лютого 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача-адвоката: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача-адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 страхова компанія «Омега» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 страхова компанія «Омега» про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 27.07.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 страхова компанія «Омега» про стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.09.2015року біля 09 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_1, на ділянці автодороги «Івано-Франківськ - Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за № 0000524 було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,. так як водій та пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України.

Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова вступила в законну силу. ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, обставини його вчинення не спростував, у вчиненому щиро розкаявся.

Вона, ОСОБА_1, керувала автомобілем «VOLKSWAGEN САDDY», на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.В результаті зіткнення автомобілів вона, як водій та пасажир ОСОБА_5 автомобіля «VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження. Зокрема в результаті зіткнення автомобілів вона, ОСОБА_5 отримала такі тілесні ушкодження: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синці передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-степеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та згідно висновку судово-медичного експерта № 287/230-Д та вона, ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала такі тілесні ушкодження: синець спинки носа, синець передньої черевної стінки, синець правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичного експерта № 288/226-Д.

Вище вказаними протиправними діями ОСОБА_3 завдав їй, ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 8000 грн., яка виражена в тому, що вона внаслідок неправомірних дій отримала легкі тілесні ушкодження, пережила фізичний біль, душевні страждання, переносить сильні нервові стреси та моральні страждання. Крім того неправомірними діями ОСОБА_3 завдано їй, ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 10000 грн., яка виражена в тому, що їй спричинено тілесні ушкодження, а саме: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синці передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-степеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, в перенесенні душевних страждань, фізичному болі, нервовому стресі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові та просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 8000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди та сплачені судові витрати по праві.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі з підстав, зазначених в позові та просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 10000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди.

Відповідач в засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини, на які посилаються позивачі. Суду пояснив, що постановою слідчого Надвірнянського ВП ГУНП в Ів-Франківській області ОСОБА_7 від 28.04.2016р. кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що являється реабілітуючою обставиною, а постановою судді Надвірнянського райсуду. від 09.06.2016р. провадження по адміністративній справі за ст. 124 КУпАП, яка передбачає порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, закрито за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. В постановах відсутні будь які посилання на фізичну біль чи страждання, перенесених позивачами внаслідок ушкодження здоров'я. Позивачі, пред'явивши вимоги про стягнення моральної шкоди, не надали жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, не надали виписки чи копії медичних карток та судово-медичних висновків про характер, механізм та локалізацію отриманих тілесних ушкоджень.

Крім того зазначає, що ОСОБА_5 була пасажиркою в автомобілі, яким управляла ОСОБА_1, тому обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам покладається на власників (володільців) джерела підвищеної небезпеки, яким є ОСОБА_1, а не він. Також з врахуванням того, що автомобіль був застрахований, вважає, що страховик повинен за ушкодження здоров'я нести відшкодування, в тому числі й моральну шкоду в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Крім цього, просить взяти до уваги, що він є інвалідом 2-ї групи, хворіє цукровим діабетом 2 типу, має атеросклероз нижніх кінцівок, хронічний рецидивуючий панкреатит та інші супутні захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням, витягами з історії хвороби, в зв'язку з чим, витрачає значні кошти на лікування і перебуває в тяжкому матеріальному стані, а належний автомобіль є єдиним засобом пересування. Також зазначає, що водій ОСОБА_1 допустила грубу необережність, оскільки він закінчував маневр повороту і вона не зменшуючи швидкість вдарила його в задню частину автомобіля, що і стало причиною ДТП. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Преставник третьої особи ПрАТ "АСК "Омега" в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією повісток-повідомлень, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вирішив розглядати справу у їх відсутності.

Суд вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 ст. 1187 ЦК України встановлює, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до змісту яких, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Отже, зі змісту положень ст. 1187, ч. 1 ст. 1188, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, керувала автомобілем «VOLKSWAGEN САDDY», на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб (а.с. 6-9).

Судом встановлено, що 25.09.2015 року біля 09 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_1, на ділянці автодороги «Івано-Франківськ-Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України. Позивач ОСОБА_5 була пассажиром автомобілем НОМЕР_2 (а.с. 9).

Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за № 0000524 було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, так як водій ОСОБА_1 та пасажир автомобіля ОСОБА_5 «VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України (а.с. 6-8).

Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова вступила в законну силу (а.с. 9).

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю, обставини його вчинення не спростував, у вчиненому щиро розкаявся.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт участі у ДТП, суду пояснив, що саме він керував належним йому автомобілем,марки «VOLKSWAGEN Соlf», д.н.з. НОМЕР_3, постанова Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. та постанова про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. ним не оскаржені. Заперечення відповідача зводяться до незгоди із визнанням його вини в скоєнні ДТП. Однак твердження щодо відсутності його вини у скоєнні ДТП, крім припущень та сумнівів щодо належності доказів у справі, відповідач нічим не обґрунтував.

Згідно з вимогамист. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, врахувавши наведене, суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника про недоведеність його вини в скоєнні ДТП, під час якого була заподіяна шкода позивачу, оскільки висновки про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, підтверджуються належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, і інших доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, і його представник не надали.

Як вбачається з постанови слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження за № 0000524 від 28.04.2016р., відповідно до висновку № 287/230-Д внаслідок ДТП у ОСОБА_5 виявленні такі тілесні ушкодження: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синець передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу, та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.(а.с. 7-8).

Відповідно до висновку судово- медичного експерта № 288/226-Д у ОСОБА_1 виявленні такі тілесні ушкодження: синець спинки носа, синець передньої черевної стінки, синець правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 7-8).

Факт заподіяння тілесних ушкоджень підтверджується вище зазначеними висновками експерта та постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження за № 0000524 від 28.04.2016р., які стороною відповідача не оскаржені (а.с. 6-8).

Позивачами заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, оскільки протиправним діями відповідача завдано позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 8000 грн., яка виражена в тому, що вона внаслідок неправомірних дій отримала легкі тілесні ушкодження, пережила фізичний біль, душевні страждання переносить сильні нервові стреси та моральні страждання, крім того позивачу ОСОБА_5, яка була пасажиром автомобіля, неправомірними діями ОСОБА_3 завдано моральну шкоду у сумі 10000 грн., яка виражена в тому, що їй спричинено тілесні ушкодження, а саме: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синці передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-степеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, в перенесенні душевних страждань, фізичному болі, нервовому стресі.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 моральної шкоди через спричинення легких тілесних ушкоджень, завдання фізичного болю, пережитих душевних стражданнях, стресі, зміну нормального перебігу їх життя, та психологічних переживань, з врахуванням глибини моральних та душевних стражданнях позивачів, тривалості цих страждань, їх характер, характеру правопорушення, допущеного відповідачем, а тому при визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди є 1000,00 грн., а позивачу ОСОБА_5 1500 грн. 00 коп.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачами в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої моральної шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення ДТП відповідальність за завдання шкоди автомобілем відповідача була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ /5656763, виданий страховою компанією "АСК "Омега" (а.с. 48).

Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1, остання зверталась до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, однак їй було відмовлено в зв'язку з тим, що в ході проведення розслідування обставин страхового випадку з'ясовано, що поліс укладено та підписано не ОСОБА_3, тому ПрАТ "АСК "Омега" не несе ніяких зобов'язань за полісом АЕ/5656763 та не має юридичних підстав для виплати страхового відшкодування.

Доводи сторони відповідача про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність заявника була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власнийрозсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

В судовому засіданні відповідач просить зменшити розмір моральної шкоди, без зазначення такого розміру, врахувавши його матеріальне становище, а саме, що він є інвалідом та тривалий час продовжує лікування.

Відповідно до ч. 4 статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину.

Згідно з п. 7 Постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки», правила частини четвертої статті 1193 ЦК України про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є інвалідом другої групи, та періодично проходить лікування (а.с. 68-76).

Разом з тим судом встановлено, що за період часу, який пройшов з моменту ДТП, відповідач не вживав жодних заходів по відшкодуванню шкоди. Тому суд вважає, що відповідачем не наведено достатніх підстав для визначення виняткових обставин, які б свідчили про скрутне матеріальне становище та про неспроможність відшкодувати заподіяну шкоду.

Враховуючи вище наведене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачів в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, винуватцем якої визнано відповідача, зокрема на користь ОСОБА_1 1000 грн. 00 коп. та ОСОБА_5 - 1500 грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України (в ред. 2004р.) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 640 грн. сплаченого судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанцій № 116 від 11.05.2017 р. та № 0299 серії АЕ від 17.02.2017 р.

Також з відповідача на користь позивача ОСОБА_5 слід стягнути 640 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 115 від 11.05.2017 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 14, 16, 23, 511, 636, 1167, 1188, 1193 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 19, 76-84, 258, 263, 264, 265, 268, 273, ст. 88 (в ред. 2004р.) ЦПК України,суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 страхова компанія «Омега» про стягнення матеріальної шкоди задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 1000 грн. 00 коп. (одну тисячу гривень) завданої моральної шкоди та 1140 грн. 00 коп. (одну тисячу сто сорок гривень) сплачених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_5 1500 грн. 00 коп. (одну тисячу пятсот гривень) завданої моральної шкоди та 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2018 року