КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року місто Київ.

Справа № 356/652/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2075/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого Желепи О.В., суддів Іванченка М.М. Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березанського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року (у складі судді Лялика Р.М. інформація про дату складання повного тексту рішення відсутня )

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 818,36 дол. США, з яких: 29293,53 дол. США - заборгованість за кредитом, 2478,44 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 553,50 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 492,89 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір№К3Р0GK15005576, згідно якого Банк зобов'язався надати відповідачці кредит у розмірі 35000 доларів США на термін до 28.03.2027 року, а відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених цим договором. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а відповідачка не надавала своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання недійсним кредитного договору, обґрунтовуючи його тим, що 28.03.2007 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №К3Р0GK15005576, згідно з умовами якого Банк надав їй у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит, а вона прийняла його на наступних умовах: сума кредиту 35 000,00 доларів США; процента ставка - 10,08 річних; дата остаточного повернення кредиту - 11.04.2027 року; сума щомісячного платежу 412, 87 доларів США; цільове використання кредиту - оплата вартості квартири, що знаходиться за адресою: вул. Леніна (Шевченків шлях), 150 кв. 8 в м. Березань Київської області.

Грошові кошти, отримані нею як позичальником за кредитним договором були спрямовані на сплату вартості вищезазначеної квартири.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.03.2007 року був укладений договір іпотеки №К3Р0GK15005576, предметом якого була придбана нею квартира за договором купівлі-продажу квартири.

Вважала, що кредитний договір повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки позивач не надав повної, об'єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням договору і умисно приховав та невірно відобразив фактичні дані та відомості відносно реальної процентної ставки.

Рішенням Березанського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 690 498,29 грн. та судові витрати в розмірі 3654 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Банку відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку щодо стягнення заборгованості, оскільки сума заявлених Банком вимог є необґрунтованою, а відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд допустив не повне з'ясування обставин справи щодо порушення Банком вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» про письмове повідомлення Банком позичальника про умови надання кредиту, реальну відсоткову ставку, суму та відсоток абсолютного дорожчання кредиту, а також обставини про здійснення Банком відносно позичальника нечесної підприємницької практики та введення його в оману.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Березанського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року в частині задоволення позову про стягнення заборгованості скасовано та відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року касаційну скаргу задоволено частково, постанову Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2017 року в частині вирішення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.06.2018 року призначено справу до апеляційного розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду Київської області, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05 жовтня 2018 дану справу призначено судді-доповідачу Желепі О.В.

Ухвалою від 10 жовтня 2018 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду Київським апеляційним судом.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка та її представник доводи скарги підтримали.

Представник позивача доводи скарги не визнав , надав суду уточнений розрахунок заборгованості за період з 28.03.2007-28.05.2015 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що 28.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К3Р0GK15005576, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобов&qule;язався надати відповідачу кредит у розмірі 35000,00 доларів США на термін до 28.03.2027 року, а відповідач зобов&q?го;язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених цим договором.

Відповідачка не надавала своєчасно та в повному розмірі банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка забов'язання за вказаним договором не виконала.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Виходячи з наявних в справі доказів, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є частково доведеними, окрім розміру заборгованості за спірний період . Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

З наданого суду першої інстанції розрахунку вбачається, що відповідачка мала заборгованість станом на 28.05.2015 року, яка виникла з 02.07.2014 року в загальному розмірі розмірі 32 818,36 дол. США, з яких: 2929,53 дол. США - заборгованість за кредитом, 2478,44 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 553,50 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 492,89 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідачка не заперечувала, що кредит був отриманий у зазначеному позивачем розмірі та на вказаних у кредитному договорі №К3Р0GK15005576від 28.03.2007 року умовах.

Однак відповідачка не погоджувалась з розміром заборгованості, яка була нарахована банком.

На спростування вказаного розрахунку заборгованості, за клопотанням відповідача судом першої інстанції було призначено судово-економічну експертизу.

Судовий експерт Віхляєв О. К. у висновку за результатами проведення судово-економічної експертизи від 12 квітня 2017 року на виконання ухвали Березанського міського суду від 12 травня 2016 року, вказав, що:

- у розрахунку заборгованості за договором між сторонами відповідно до наданих матеріалів (виписок по рахунках) та умов договору встановлено суперечливі та неузгоджені дані щодо обліку заборгованості;

- у розрахунку виявлено документально необґрунтоване збільшення заборгованості за основним боргом (надання кредитних коштів) на загальну суму 1 199,09 доларів США;

- встановлено відсутність у розрахунку заборгованості деяких платежів (частин платежів на дату їх сплати);

- у розрахунку заборгованості відсутні операції від 15 квітня 2014 року на загальну суму 10 408,69 доларів США, зазначені у виписці по рахунку № 9550: звернення надмірно нарахованих відсотків на суму 562,96 дол. США; повернення надмірно сплаченої пені на суму 3 628,42 доларів США; корегувальна проводка на суму 117,31 доларів США. У матеріалах справи відсутні документальні обґрунтування здійснених операцій Банку від 15 квітня 2014 року;

- розміри відображених платежів у розрахунку заборгованості відрізняються від даних, наведених у виписках по рахунках № 9550 та № 8823;

- розрахунок заборгованості не відображає всієї суми сплачених позичальником коштів (в тому числі відсутнє погашення основного боргу та пені).

Оскільки в матеріалах справи відсутні витребувані експертом документи бухгалтерського обліку за кредитним договором від 28 березня 2007 року (з відображенням операцій щодо обліку простроченої заборгованості за повним боргом; обліку процентних та комісійних доходів; обліку по пені), а саме:

- первинні документи бухгалтерського обліку ПАТ КБ «Приватбанк» оформлені, відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з організації касової роботи банків (у тому числі постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 та постанови Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566), стосовно документального підтвердження видачі кредитних коштів на суму 1 199,09 доларів США;

- рух коштів (виписки) по рахунках № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 та інших рахунках з відображенням обліку заборгованості за основним боргом (у тому числі обліку простроченої заборгованості);

- рух коштів (виписки) по рахунках № НОМЕР_2, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, НОМЕР_8 та інших рахунках з відображенням обліку заборгованості за відсотками (в тому числі обліку заборгованості за простроченими відсотками);

- рух коштів (виписки) по рахунках № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, № НОМЕР_12 та інших рахунках з відображенням обліку заборгованості за комісією (в тому числі обліку простроченої комісії);

- рух коштів (виписки) по картковому рахунку позичальника № НОМЕР_13 з відображенням погашення заборгованості за кредитним договором;

- платіжні документи Позичальника (квитанції), які відображають погашення заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2007 року

експерт зазначив, що у межах наявних матеріалів, у повній мірі неможливо дослідити, чи відповідає «Розрахунок заборгованості за договором від 28 березня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, станом на 28 травня 2015 року» (по сплаті процентів за кредит та погашення повної суми боргу) умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором.

Експерт також вказав, що згідно з пунктом 7.1. кредитного договору від 28 березня 2007 року процентна ставка за користування кредитом становить 0,84% на місяць, відповідно 10,08% річних (0,84%х12 міс.). У межах наявних матеріалів сукупна вартість кредиту у процентному значенні (реальна процентна ставка) та у грошовому виразі (абсолютне значення подорожчання кредиту) за кредитним договором не визначені.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини п'ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Апеляційним судом встановлено та не оспорювалось учасниками процесу, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 35 000 доларів США за умовами кредитного договору від 28 березня 2007 року.

Кредитний договір ОСОБА_1 частково виконувався (частина перша статті 82 ЦПК України), а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим позивачем під час повторного апеляційного розгляду заборгованість відповідача станом на 28 травня 2015 року складає 32577,58 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року становить 685 464 грн. 86 коп., яка складається з наступних складових:

заборгованість за кредитом - 29 293,53 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 616373 грн. 51 коп.;

заборгованість за відсотками, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом - 2240,15 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 47135грн. 63 коп.;

заборгованість з комісії за користування кредитом 553,50 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 11 646 грн.35 коп.;

пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 490,40 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 10 318 грн. 65 коп.

Розрахунок заборгованості, наданий банком, до суду апеляційної інстанції відповідає умовам договору.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідачки як на підставу для відмови у задоволенні позову банку на висновок судово-економічної експертизи від 12 квітня 2017 року, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення (стаття 110 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Крім того вказаний висновок експерта не містить чіткої відповіді про невідповідність розрахунку заборгованості умовам кредитного договору від 28 березня 2007 року, а також, твердження експерта про виявлені ним суперечності у розрахунку, які експерт не зміг пояснити, не можуть свідчити про невідповідність наданого банком розрахунку заборгованості умовам кредитного договору та не вказують на відсутність самої заборгованості взагалі.

Посилання представника відповідача на те, що рішенням суду в іншій справі встановлено безпідставне збільшення банком відсотків, а тому відповідач мала право припинити виконання своїх обов'язків не ґрунтуються на законі.

Крім того з наданого апеляційному суду нового розрахунку вбачається, що відсотки нараховувались за ставкою 10,08 %, що повністю відповідає умовам договору.

Посилання відповідача та її представника, про те, що банк безпідставно не зараховував кошти, які направлялись на погашення кредиту, на зменшення тіла кредиту, колегія суддів не приймає, оскільки за умовами договору, відповідач зобов'язана була щомісяця вносить суму не меншу 412 доларів США. 87 центів. Тобто за період дії договору, а саме до 2027 року, відповідач взяла на себе зобов'язання повернути загальну суму 99088 доларів США 80 центів. З наявних матеріалів справи доказів вбачається, що з 2008 року відповідач вказані умови договору не виконувала, а тому банк правомірно зараховував внесені неї суми з порушенням умов договору, щодо строків та суми повернення, на штрафні санкції, комісію, прострочені відсотки і лише в останню чергу на погашення тіла кредиту.

Так з виписки про погашення кредиту , яка знаходиться в т.3 а.с. 68 вбачається, що з травня 2008 року до березня 2011 року відповідачка внесла місячний платіж в більшій сумі ніж 412,87 Доларів лише 28 серпня 2008 року-421 Долар. 01 вересня-500 Доларів, в квітні 2009 1140 Доларів США, в червні 2009-474 долари, а в липні 482 долари, в листопаді 2009- 500, , в квітні 2010 -428, , в листопаді 2010- 814, в березні 11-525. Разом з тим в інші місяці за цей період борг погашався в значно меншій сумі ніж передбачено договором.

На спростування нового розрахунку, поданого до апеляційного суду, відповідно до якого, розмір заборгованості в межах заявлених позовних вимог був зменшений за відсотками, відповідач належних та допустимих доказів суду не подала.

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлені судом, колегія приходить до висновку, що позивач довів порушення своїх прав відповідачем, яка не виконала умови договору, щодо повернення кредитних коштів.

Також позивач довів своє право вимагати достроково повернення всієї суми заборгованості.

Доводи скарги в частині порушення судом ст.ст. 509,510,526,531,1054 ЦК України є безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Інших доводів, які б спростовували висновок суду про наявність боргу, апеляційна скарга не містила.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги в частині ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

У зв'язку з тим, що районний суд стягнув заборгованість за розрахунком зробленим в 2015 році, який був уточнений позивачем під час повторного апеляційного розгляду, рішення суду необхідно змінити, стягнувши заборгованість на підставі оновленого розрахунку позивача.

Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу, оскільки рішення суду змінено в незначній частині, що не впливає на розподіл судових витрат. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Березанського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року змінити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 32577,58 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 685 464 грн. 86 коп., яка складається з наступних складових:

заборгованість за кредитом - 29 293,53 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 616373 грн. 51 коп.;

заборгованість за відсотками, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом - 2240,15 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 47135грн. 63 коп.;

заборгованість з комісії за користування кредитом 553,50 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 11 646 грн.35 коп.;

пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 490,40 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.05.2015 року складає 10 318 грн. 65 коп.

В іншій частині рішення залишити без мін.

Дані учасників процесу:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, 07540, АДРЕСА_1.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (р/р 3111, МФО 305299, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повна постанова складена 16 листопада 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.