Справа № 129/338/18
Провадження по справі № 2/129/377/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2018 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Ковчежнюк В. М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

Установив:

12.02.2018 р. до Гайсинського районного суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах та за дорученням ОСОБА_2 до Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою від 14.02.2018 р. позовну заяву залишено без руху, оскільки:

- в ній немає доводів і зазначення доказів поважності причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, якими відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-148цс15 від 04.11.2015 р. є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємиці на вчинення цих дій, зокрема, після звільнення з місць позбавлення волі 29.06.2012 р. (п.5 ч.3 ст.175, ч.2 ст.83 ЦПК України);

- позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини сформульовано всупереч п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якого особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження лише у разі відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину, постанови ж про таку відмову до позовної заяви не додано (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України);

- не заявлено клопотання про витребування спадкової справи після смерті 23.10.2010 р. в с.Ярмолинці Гайсинського району ОСОБА_3 (ч.6 ст.175, ч.1 ст.84 ЦПК України);

- не залучено до справи третіми особами на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет позову спадкоємців за законом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7;

- посвідчена в Російській Федерації довіреність на представництво інтересів ОСОБА_2 від 25.12.2017 р. на ім'я ОСОБА_1 перекладена не перекладачем, а адвокатом ОСОБА_8 і не легалізована в установленому законом порядку, що не відповідає вимогам ч.9 ст.62 ЦПК України;

- долучені до позову довідки № 012190 від 29.06.2012 р. та від 31.08.2011 р. перекладені не перекладачем, а адвокатом ОСОБА_8;

- не містить особистої заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини відповідно до вимог ч.2 ст.1269 ЦК України;

- згідно з оригіналом квитанції № 0.0.958936676.1 від 08.02.2018 р. представником позивача сплачено 704,80 грн. судового збору, але підтвердження про зарахування до спеціального фонду державного бюджету відповідно до ч.9 ст.185 ЦПК України в компютерній системі документообігу суду КП Д-3 немає.

Зазначене рішення ухвалено на виконання приписів ч.4 ст.12 ЦПК України.

02.03.2018 р. позивач на виконання вимог ухвали від 14.02.2018 р. подав змінену позовну заяву з залученням третіми особами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, долучив перекладені перекладачем та посвідчені нотаріусом довідки № 012190 від 29.06.2012 р., від 31.08.2011 р., підтвердження про зарахування до спеціального фонду державного бюджету704,80 грн. судового збору та клопотання про витребування спадкової справи після смерті 23.10.2010 р. в с.Ярмолинці Гайсинського району ОСОБА_3

Доводів і зазначення доказів поважності причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, зокрема, після звільнення з місць позбавлення волі 29.06.2012 р. та особистої заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини відповідно до вимог ч.2 ст.1269 ЦК України не надав.

Крім того, посвідчена в Російській Федерації довіреність на представництво інтересів ОСОБА_2 від 25.12.2017 р. на ім'я ОСОБА_1 не легалізована в установленому законом порядку, що не відповідає вимогам ч.9 ст.62 ЦПК України та Конвенції 1961 року, яка скасовує вимогу додаткової легалізації іноземних офіційних документів, згода на обовязковість якої надана Законом України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10.01.2002 р., набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, з 22.12.2003 р.; ст.3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, яка підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

З цих мотивів позовну заяву необхідно повернути позивачу з поверненням сплаченого судового збору.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини визнати неподаною і повернути позивачу.

Зобовязати Управління державної казначейської служби України у Гайсинському районі повернути сплачені ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн. за квитанцією № 0.0.958936676.1 від 08.02.2018 р.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із цими вимогами до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя :