Справа № 182/6126/17
Провадження № 2/0182/891/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.04.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Рунчевої О.В.,секретаря - Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Нікополь за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про поновлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 30 жовтня 2017 року звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини.

18 листопада 2008 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за позовом її матері - ОСОБА_3 її було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Підставою цього було те, що вона вела нездоровий спосіб життя, ніде не працювала, періодично вживала наркотичні речовини, проживала окремо від доньки, не займалася її вихованням, лікуванням та утримання, не цікавилася її долею. Цим же рішенням ОСОБА_3 була призначена опікуном її неповнолітньої доньки.

Однак, після позбавлення її батьківських прав, вона переосмислила своє життя і докорінно змінила його. На даний час вона проживає у м. Київ, перебуває у шлюбі з ОСОБА_10, не вживає наркотичні речовини, має постійне місце роботи та систематично отримує заробітну плату. За місцем роботи характеризується позитивно. Вона також повністю змінила свою поведінку та відношення до доньки, цікавиться її життям, постійно надає ОСОБА_3 матеріальну допомогу на утримання дитини.

З 2015 року ОСОБА_3 дозволила їй спілкуватися з донькою по телефону, їхні взаємовідносини також наладилися.

З березня 2017 року дочка проживає разом з нею у м. Києві в орендованій квартирі, в якій створені всі умови для навчання, проживання та розвитку.

В пубертатний період у її доньки виявився обсесивно - компульсивний розлад, у зв'язку з чим з 12 травня по 10 липня 2017 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об'єднанні «Психіатрія» у м. Києві. Протягом цього всього часу вона займається лікуванням дочки, її психоемоційним станом, приймає безпосередню участь у її вихованні та утриманні. На даний час донька навчається у дев'ятому класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 224 м. Києва, вчиться дуже добре, має різнобічні інтереси, багато читає, додатково відвідує різні лекції за інтересами.

З її чоловіком у доньки склалися також добрі, дружні стосунки.

ОСОБА_3 не заперечує щодо поновлення її батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки.

Зважаючи на те, що з моменту позбавлення її батьківських прав, вона кардинально змінила свою поведінку, переоцінила її та зробила відповідні висновки, а також з огляду на те, що на сьогодні відпали підстави, що були причиною позбавлення її батьківських прав, просить поновити їй батьківські права відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та припинити опіку ОСОБА_3 над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 грудня 2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити (а.с. 33).

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 24).

Представник третьої особи, Бондар Н. О. у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 46).

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем ОСОБА_3 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в зв'язку з визнанням відповідачем позову.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2008 року позов ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки було задоволено у повному обсязі, позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено опікуном малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Згідно ст. 151 СК України - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.1 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно ч.4 ст.169 СК України суд перевіряє наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

З наданих позивачем суду доказів вбачається, що після позбавлення її батьківських прав, вона переосмислила своє життя і докорінно змінила його.

Так, з 15 грудня 2015 році вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 (а.с. 10).

На теперішній час позивач проживає у м. Києві, орендує кімнату за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 15-16). Умови проживання у вказаній кімнаті, згідно Акту обстеження умов проживання від 12 червня 2017 року, затвердженого Начальником служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідають вимогам, для дитини створено умови для проживання, навчання та розвитку. (а.с. 17).

Згідно Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, виданого 10 жовтня 2017 року лікарем - наркологом ОСОБА_7, за ОСОБА_1 ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 11).

Також згідно довідки Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради за № 568 від 22 серпня 2017 року, ОСОБА_1 на обліку у нарколога не перебуває, та за медичною допомогою не зверталася (а.с. 12).

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Доус Груп», довідки про доходи, ОСОБА_1 працює на підприємстві з серпня 2016 року на посаді менеджера із закупівлі, систематично отримує заробітну плату. За період роботи проявила себе як кваліфікований спеціаліст, виконавчий, чуйний і відповідальний працівник, який успішно справляється зі своїми посадовими обов'язками (а.с. 13-14).

В пубертатний період у неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 виявився обсесивно - компульсивний розлад, у зв'язку з чим з 12 травня по 10 липня 2017 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об'єднанні «Психіатрія» у м. Києві (а.с. 18).

Протягом перебування дитини на лікуванні, позивач регулярно відвідувала дочку, приносила їжу, купувала одяг, брала додому в лікувальну відпустку на декілька днів. Неповнолітня ОСОБА_4 з задоволенням спілкується з матір'ю. За час перебування ОСОБА_4 в Києві з матір'ю, психологічний стан дівчинки значно покращився, що підтверджується повідомленням дитячого психіатра ОСОБА_9 від 20 липня 2017 року (а.с. 19).

Опікун ОСОБА_3 не заперечує проти поновлення її доньки - ОСОБА_1 батьківських прав відносно її онуки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку Служби у справах дітей Нікопольської міської ради про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14 березня 2018 року за № 196, враховуючи, що ОСОБА_1 змінила свою поведінку, спосіб життя і на теперішній час може виконувати батьківські обов'язки на належному рівні, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, поновлення батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42-45).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.27 зазначеної Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що на час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_4 усиновлена не була, на даний момент мешкає разом зі своєю матір'ю, ОСОБА_1 у м. Києві. ОСОБА_3, з якою раніше проживала неповнолітня ОСОБА_4, згодна на поновлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Зміни в способі життя позивачки на краще та ставлення її до дочки судом встановлено та підтверджуються зібраними по справі доказами у їх сукупності.

Сам факт звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом суд розцінює, як критичне ставлення позивача до своєї поведінки в минулому стосовно своєї доньки, наявні зміни обставин та ставлення до дитини, фактичне поновлення сім'ї та досягнення порозуміння з дитиною, зміну матеріально-побутових умов життя. Долучені до матеріалів справи та дослідженні в судовому засіданні докази підтверджують дані факти та дають підстави для поновлення позивача у батьківських правах.

При поновленні батьківських прав, суд перш за все дотримується принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в інтересах дитини, які заслуговують на увагу.

По даній справі відсутні докази, що поновлення позивачці батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 буде суперечити її інтересам.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому слід поновити батьківські права ОСОБА_1 відносно її доньки, ОСОБА_4, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на інтереси дитини.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач здатна виконувати свої обов'язки по вихованню та утриманню своєї доньки, змінила своє ставлення до неї, тому суд в інтересах дитини, вважає за можливе поновити ОСОБА_1 у батьківських правах відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_4, та, відповідно, припинити опіку ОСОБА_3 над ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 3,5,7, 151, 153, 169 СК України, ст. ст. ст.ст.10, 12, 13, 77, 81, 82, 141, 200, 206, 207, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про поновлення батьківських прав - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в батьківських правах відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Припинити опіку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 над неповнолітньою дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева