Справа № 615/926/17
Провадження № 2/615/38/18
06 березня 2018 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Токмакової А.П.
за участю секретаря Антоненко М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за участю представника позивача Сичова К.В.,
01.08.2017 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № HAL5GA01270012 від 20.05.2008 року в розмірі 4080 доларів США, еквівалент якої відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 18.07.2017 року складає 105916,80 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.
Зазначив, що відповідно до Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
- 3553,23 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;
Звернув увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому заявляє суму, яка на даний час підлягає до стягнення - 4080,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
В забезпечення виконання зобов'язання за Договором HAL5GA01270012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки.
Відповідно до вимог ст.ст.610, 554 ЦК України, п.5 Договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором, яка останніми залишена без задоволення.
Позивач вказав, що згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
В судовому засіданні представник позивача Сичов К.В., що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Вказав, що на даний час заборгованість за кредитним договором не погашена, відповідачі не виконують рішення суду про стягнення цієї заборгованості, тому зобов'язані сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 4080,00 доларів США, що є лише частиною всіх відсотків, враховуючи економічну доцільність при сплаті позивачем відповідного розміру судового збору. Пояснив, що в наданому розрахунку сума заборгованості розрахована за весь період дії кредитного договору, а потім віднято суму заборгованості, встановлену Дзержинським районним судом м. Харкова. Не може вказати, за який період розрахована заявлена сума, але, напевно, з дня винесення Дзержинським районним судом м. Харкова заочного рішення від 06.04.2012 року у цивільній справі № 2011/560/2012 по день звернення до суду з даним позовом - 18.07.2017 року. З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3 - відповідача у справі раніше до суду не зверталися.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не надали, заяву про відкладення розгляду справи не направили.
За таких обставин суд вирішує справу за відсутності відповідачів, зі згоди представника позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
П.5.1 даного Договору передбачає, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п.8.4 Договору за кожен день прострочки. При цьому, відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вказаної пені банком не нараховуються. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС- у Дзержинському районі міста Харкова» (надалі - Відповідач-1). Згідно п.п. 2, 4 Договору поруки від 01.09.2010 р. у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.
Крім того, зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором забезпечено договором поруки, укладеним із поручителем ОСОБА_5. Згідно п. 4 Договору поруки від 01.09.2010 р. у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.
- 842.72 дол. США (еквівалент 6716.48 грн.) - заборгованість по комісії;
- штрафи відповідно до умов кредитного договору: 31.37 дол. США (фіксована частина); 1335.81 дол. США (процентна складова).
Дані про отримання відповідачами копії вказаного судового рішення, як і докази звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 відсутні.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.
Ст.627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, на підставі ч.1 ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За змістом ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Зобов'язання у відповідності до ст.599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Ст.554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості заявлена сума заборгованості у виді відсотків за користування кредитом, передбачених договором, нараховані після закінчення дії останнього.
Суд вважає, що банк не може нараховувати проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору, разом з тим не позбавлений можливості на стягнення штрафних санкцій, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року при розгляді справи 6-1206цс15 і не спростовує висновків ВССУ зазначених у вище наведених ухвалах. Так, у постанові ВСУ йдеться про можливість стягнення штрафних санкцій, тоді як позивач просить стягнути проценти за користування кредитним коштами, що в свою чергу не є штрафною санкцією, а є умовою договору визначеною на певний строк, дія якого закінчилася. Таким чином нарахування процентів за відсотковою ставкою є безпідставними.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі в межах заявлених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь заборгованості за кредитним договором № HAL5GA01270012 від 20.05.2008 року в розмірі 4080 доларів США, що станом на 18.07.2017 року складає 105916,80 грн. за курсом 25,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.07.2017 року - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15.03.2018 року.

Суддя А.П. Токмакова