Провадження № 4-с/761/19/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Кияшко К.О.,

представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорова Діана Дмитрівна, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною скаргою та просив суд визнати дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федорової Д.Д. неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федорової Д.Д. про накладення штрафу від 01.03.2017 року.

Вимоги скарги заявник обґрунтовує тим, що в провадженні державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Д.Д. перебуває виконавче провадження № 52647241, з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва №761/13117/14-ц від 07.10.2016 року про зобов'язання ОСОБА_2 надати можливість і не чинити перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні, зустрічах та вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щосуботи з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., визначити додаткові способи участі ОСОБА_5 у вихованні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з відвідуванням дитиною місця проживання батька або іншого погодженого місця без присутності матері під час літніх канікул з 18 год. 00 хв. 01 червня календарного року до 18 год. 00 хв. 20 червня календарного року кожного року). Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Д.Д. боржника ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за невиконання рішення без поважних причин та накладено стягнення на користь держави в розмірі 1700,00 грн. Заявник вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки акт державного виконавця від 25.02.2017 року виконаний з порушеннями, державним виконавцем було порушено норми ЗУ «Про виконавче провадження» та не було роз'яснено прав і обов'язків боржнику, крім того, відмовилася проводити виконавчі дії за участю понятих, а лише за участі зацікавлених осіб, в акті державного виконавця не зазначено, яким чином ОСОБА_2 не надавала можливості у спілкуванні дитини з батьком та яким чином перешкоджала у проведенні виконавчих дій. Заявник зазначає, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, який було втрачено, а в матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутня інформація про його втрату, тому постанова про накладення штрафу має бути скасовано.

Представник заявника у судовому засіданні просив заяву задовольнити, зазначивши, що постанова державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федорової Д.Д. про накладення штрафу від 01.03.2017 року незаконна та винесена з порушенням чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

У судове засідання заінтересовані особи не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, в матеріалах справи містяться письмові заперечення державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Діани Дмитрівни, відповідно яких вона заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити у задоволенні скарги.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Д.Д. перебуває виконавче провадження № 52647241, з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва №761/13117/14-ц від 07.10.2016 року про зобов'язання ОСОБА_2 надати можливість і не чинити перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні, зустрічах та вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щосуботи з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., визначити додаткові способи участі ОСОБА_5 у вихованні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з відвідуванням дитиною місця проживання батька або іншого погодженого місця без присутності матері під час літніх канікул з 18 год. 00 хв. 01 червня календарного року до 18 год. 00 хв. 20 червня календарного року кожного року) (а.с. 36-37).

13.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52647241 (а.с. 40-41).

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження, 28.10.2016 року державним виконавцем було складено довідку про втрату виконавчого документа та подано заяву до Шевченківського районного суду м. Києва про видану дубліката виконавчого листа (а.с. 42-43).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2017 року заяву ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа від 07.10.2016 року було задоволено та видано виконавчий лист по справі №761/13117/14-ц (а.с. 45-47).

Як вбачається із зазначеної ухвали Рішенням шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19 лютого 2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року залишено без змін.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва 07 жовтня 2016 року було видано виконавчий лист про зобов'язання ОСОБА_2 надати можливість і не чинити перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні, зустрічах та вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 щосуботи з 10.00 год. до 18.00 год. Визначено додаткові способи участі ОСОБА_5 у вихованні ОСОБА_6. 2005 року народження, з відвідуванням дитиною місця проживання батька або іншого погодженого місця без присутності матері під час літніх канікул з 18.00 год. 01 червня календарного року до 18.00 год. 20 червня календарного року (кожного року).

Як вбачається із довідки від 28.10.2016 р. виданої Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві. Вказаний виконавчий лист зареєстровано у системі АРМ «ВП-виконавець» 12.10.2016, проте виконавчий лист з невстановлених причин державному виконавцю передано не було.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

23.02.2017 року адвокат ОСОБА_2 звертався до Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва із заявою про закриття виконавчого провадження, у зв'язку з відсутністю виконавчого листа (а.с. 48-49).

Відповідно заяви Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва №1285/10 від 16.02.2017 року, начальник відділу звернувся про визнання дубліката виконавчого листа №761/13117/14-ц від 07.10.2016 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження з оригіналом виконавчого документа знайдено (а.с. 50-51).

16.02.2017 року ОСОБА_2 було надіслано вимогу виконавця із зобов'язанням її надати можливість і не чинити перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні, зустрічах та вихованні дитини та повідомлено про перевірку виконання рішення державним виконавцем (а.с. 52-53).

25.02.2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Федоровою Д.Д. було складено акт, за відсутності понятих, про те, що вимоги виконавчого документа не виконано, боржник не надає можливості батькові у спілкуванні з сином (а.с. 54).

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Воробйової Д.Д. боржника ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за невиконання рішення без поважних причин та накладено стягнення на користь держави в розмірі 1700,00 грн. (а.с. 57-58).

Заявник вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки акт державного виконавця від 25.02.2017 року виконаний з порушеннями, державним виконавцем було порушено норми ЗУ «Про виконавче провадження» та не було роз'яснено прав і обов'язків боржнику, крім того, відмовилася проводити виконавчі дії за участю понятих, а лише за участі зацікавлених осіб, в акті державного виконавця не зазначено, яким чином ОСОБА_2 не надавала можливості у спілкуванні дитини з батьком та яким чином перешкоджала у проведенні виконавчих дій. Заявник зазначає, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, який було втрачено, а в матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутня інформація про його втрату, тому постанова про накладення штрафу має бути скасовано.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2, які було направлено начальнику Шевченківського РВДВС у м. Києві від 25.02.2017 року, в яких зазначила, що під час проведення виконавчих дій, виконала всі законні вимоги для виконання рішення суду, відчинила двері державному виконавцю, попросила сина ОСОБА_6 вийти до державного виконавця та стягувача ОСОБА_5, син вийшов, відповів на поставлені державними виконавцями та стягувачем питання та повідомив, що не хоче спілкуватися з батьком ОСОБА_5, після цього, син зайшов в квартиру, але виконавець вимагав щоб дитина ще раз вийшла для розмови. ОСОБА_2 попросила сина знову вийти до державних виконавців та стягувача, старший державний виконавець Полісмак О.О. запропонував синові одягнутися і вийти на прогулянку з ним і батьком, але дитина категорично відмовилася, навіть на пропозицію піти разом з мамою дитина відмовилася. Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Полісмак Олександр Олександрович будучи необ'єктивним та зацікавленим, почав погрожувати ОСОБА_2 притягненням її до відповідальності, у випадку, якщо остання не застосує до ОСОБА_6 психологічний або фізичний тиск, щоб останній проводив час із батьком. ОСОБА_2 відмовилися застосовувати будь-який вплив на дитину та пояснила, що згідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ОСОБА_2 зобов'язано надати можливість і не чинити перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні, зустрічах і вихованні дитини (а.с. 55).

28.02.2017 року ОСОБА_2 було подано скаргу на дії державного виконавця, в якій зазначила, що виконавче провадження було відкрито та проводилися дії на підставі виконавчого листа, який вважається не дійсним, а тому просила провести перевірку (а.с. 58-60).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.11.2014 року, відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Згідно ст.ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як передбачено пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерстві юстиції України N 512/5 від 02.04.2012, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/208028 (далі - Інструкція), що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 8 Розділу І Інструкції акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні.

Тобто акт складається для підтвердження певних встановлених фактів або подій.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Відповідно до п.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Державний виконавець, як при відкритті виконавчого провадження, так і у процесі проведення виконавчих дій, не роз'яснив скаржниці її права та обов'язки.

В силу вимог п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафів є окремими та самостійними видами виконавчих документів.

Згідно з вимогами п. 16 ч. 3 ст. 18 вищезазначеного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, для прийняття рішення щодо застосування санкцій, передбачених ч.2 ст.89 цього Закону державний виконавець повинен встановити два факти: по-перше, що судове рішення не виконано, по-друге, що рішення суду не виконано без поважних на то причин. Для накладання повторного штрафу додається третя вимога - рішення суду не виконано повторно.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови, відсутнє обґрунтування прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником судового рішення без поважних на то причин, - в оскаржуваній постанові лише зазначено:

« … встановлено, що рішення боржником не виконано без поважних причин, у зв'язку з чим необхідно накласти на боржника штраф …».

Суд приходить до висновку, що штраф можливо накласти на боржника лише у тому випадку, коли рішення суду не виконано без поважних причин, при цьому, державний виконавець повинен перевірити та переконатись у тому, що рішення суду не виконано без поважних причин, склавши про це відповідний акт, який згідно п. 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 25.02.2017 року є документом, що підтверджує певні встановлені факти або події, проте як вбачається боржник рішення суду виконує, не чинить перешкод для зустрічей батька з сином.

Частиною 1 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч.2 ст. 451 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та проводилися відповідні дії на підставі виконавчого листа, який вважається не дійсним, про що свідчить заява начальника відділу Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва №1285/10 від 16.02.2017 року про визнання дубліката виконавчого листа №761/13117/14-ц від 07.10.2016 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження з оригіналом виконавчого документа знайдено, а тому дії державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Діани Дмитрівни щодо винесення постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №52647241 від 01.03.2017 року, відкритому на підставі виконавчого листа №761/13117/14-ц, виданого 07.10.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва неправомірними, а відповідно постанова державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Діани Дмитрівни про накладення штрафу у виконавчому провадженні №52647241 від 01.03.2017 року, відкритому на підставі виконавчого листа №761/13117/14-ц, виданого 07.10.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва підлягає скасуванню, тобто скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Тому з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 320,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 258-260, 268, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорова Діана Дмитрівна, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Діани Дмитрівни щодо винесення постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №52647241 від 01.03.2017 року, відкритому на підставі виконавчого листа №761/13117/14-ц, виданого 07.10.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федорової Діани Дмитрівни про накладення штрафу у виконавчому провадженні №52647241 від 01.03.2017 року, відкритому на підставі виконавчого листа №761/13117/14-ц, виданого 07.10.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в дохід держави судовий збір в розмірі 320,00 грн.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного судового рішення 28.03.2018 року.

Суддя