Справа № 502/155/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Фоміної А.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Кілійська районна державна адміністрація

до

Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Дмитрівської сільської ради та просила суд визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 14.11.2006 р. помер її батько ОСОБА_2. Позивач оформила свої права на спадщину на земельну ділянку, площею 1,6 га після смерті батька. Пізніше позивачу стало відомо про існування державного акта на право постійного користування землею, за яким її батько ОСОБА_2 на праві постійного користування використовував земельну ділянку, площею 4,40 га для ведення селянського (фермерського) господарства. З метою оформлення своїх спадкових прав на цю земельну ділянку, позивач 18.01.2018 р. звернулась до Білгород Дністровської міської нотаріальної контори, де отримала відмову з тих підстав, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 4,40 га неможливо, оскільки громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, повинні до 01.01.2008 р. переоформити у встановленому законом порядку право власності. Тобто, з огляду на вищезазначене, ОСОБА_2 повинен був у встановленому законом порядку переоформити право постійного користування землею у право власності. Тому, за захистом своїх прав, позивачу було рекомендовано звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування.

Представник відповідача, Дмитрівської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої з позовними вимогами згоден, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Кілійська районна державна адміністрація в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої не заперечує проти задоволення заяви та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 076204, виданого та зареєстрованого Виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 46, ОСОБА_2, помер 14.11.2006 року.

З копії державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 029897, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 13.08.1997 року № 382, вбачається, що ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 4,40 гектарів, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення селянського /фермерського/ господарства.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори серії ВЕТ № 533971 від 25.07.2017 р., спадкоємцем майна ОСОБА_2, яке складається з земельної ділянки розміром 1,60 га, яку передано для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району, є його дочка ОСОБА_1

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 83501087 від 27.03.2017 р. вбачається, що власником 1/1 частки земельної ділянки призначеної для ведення фермерського господарства, площею 1,601 га, кадастровий номер :01:001:0411 є ОСОБА_1.

Як вбачається з листа від 18.01.2018 р. № 127/02-14, Білгород Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 розяснила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 4,40 га неможливо, оскільки громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, повинні до 01.01.2008 р. переоформити у встановленому законом порядку право власності.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно частини 1 статті 92 ЗК України(у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статями 116,118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із частиною 1 статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною 2 цієї статті.

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цьогоКодексу.

Згідно із частиною 1 статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Разом з тим, статтею 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про фермерське господарство»до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно із частиною 1 статті 20 зазначеного Закону, майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Зазначене свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2329цс16 від 5 жовтня 2016 року, в якій Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, відмовила у задоволенні позову про визнання за особою в порядку спадкування за законом права на постійне користування земельними ділянками, з посиланням на ст. 407 ЦК України, ст.ст.19,20,23 Закону України «Про фермерське господарство», з тих підстав, що користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що право користування земельною ділянкою, що виникло у ОСОБА_2 на підставі державного акту на право постійного користування землею від 08.12.1997 року не входить до складу спадщини та припинилося внаслідок його смерті 14.11.2006 року, тому підстави для задоволення позову відсутні та в ньому необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 116, 118, 125, 131 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 16, 407, 1216, 1218, 1225 ЦК України, Закону України «Про фермерське господарство» та керуючись ст. ст. 2, 12-13, 81, 89, 258, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Кілійська районна державна адміністрація до Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.04.2018 р.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3