Провадження № 2/679/85/2018
Справа № 679/575/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
23 жовтня 2018 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
ВСТАНОВИВ:
Згідно позовної заяви 28.02.2017 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №221 Ч/1 із 2 від 28.02.2017 року, відповідно до п.1.1 ФОП ОСОБА_2 (виконавець) взяв на себе зобовязання організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ОСОБА_1 (замовника) ПВХ конструкції згідно з розцінками виконавця. Згідно п.1.2 замовник ОСОБА_1 зобовязується оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно умовам справжнього договору. Відповідно до п.2.1.-2.3. зазначеного договору, вартість виробів складає 5916 грн. На виконання зазначених в договорі зобовязань, позивачкою 28.02.2017 року для ФОП ОСОБА_2сплачено 3000 грн., як авансовий платіж, а решту коштів у сумі 2916 грн. - 21.04.2017 року.
21.04.2017 року частину ПВХ конструкції (віконний блок) було доставлено до будинку позивачки та встановлено на лоджії, проте, вікно склопакету не відчинялося, так як цьому заважала стеля лоджії. Крім того, на момент звернення до суду з цим позовом, відповідачем не доставлено та не встановлено малий віконний блок.
Позивачка зазначає, згідно з п.3.1.-3.2. договору, відповідач зобовязується передати у її власність виготовлені вироби у термін 15 робочих днів з моменту заключення договору. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, строк передачі у власність позивача виготовлених виробів збільшується до 25 робочих днів, за умови повної сплати позивачем вартості виробів.
Позивачка вказує, що у звязку із порушенням домовленостей вона неодноразово по мобільному телефону зверталася з усними претензіями до ФОП ОСОБА_2 щодо виконання умов договору, на що останній ніяк не реагував, лише обіцяв усунути недоліки.
Таким чином, позивачка вважає, що нею були повністю виконані свої зобов'язання перед відповідачем щодо оплати вартості виробів, однак останній свої зобовязання за укладеним договором не виконав, оскільки не встановив частину ПВХ конструкції, роботи передбачені цим договором не завершив та виконав неякісно.
Позивачка, зазначає, що відповідно до умов п.4.2. договору, у разі невиконання п.3.2. договору щодо передачі у власність Замовника (Позивача) оплаченого товару. Виконавець (Відповідач) зобов'язується виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості Договору (тобто від суми 5916 грн.). за кожен робочий день прострочки.
Станом на 26.05.2017 року відповідачем прострочено 25 робочих днів, таким чином, на думку позивачки, розмір неустойки, що підлягає сплаті відповідачем на її користь, станом на 26.05.2017 становить 147,90 грн. (5916 х 0,1% х 25).
Позивачка ОСОБА_1 вважає, що відповідачем ФОП ОСОБА_2 порушено її права як споживача, а відповідач ОСОБА_3, який є інженером по замірам та який безпосередньо проводив заміри у її квартирі, має нести солідарну відповідальність з ФОП ОСОБА_2
Отже, для захисту своїх порушених прав позивачка просить суд стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь суму неустойки за порушення умов вказаного Договору у розмірі 147,90 грн., а також витрати на правову допомогу.
Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце, час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про їх виклик на сайті суду. Клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи, відзив або заперечення на позов до суду не надходили, а тому суд, відповідно до п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України та з урахуванням положень ч.3 ст.131, ст. 223 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів з ухваленням заочного рішення.
Ухвалою суду від 12.06.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, подальший судовий розгляд даної справи відбувся за правилами загального позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 28.02.2017 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №221 Ч/1 із 2 від 28.02.2017 року, предметом якого відповідно до п.1.1 ФОП ОСОБА_2 (виконавець) взяв на себе зобовязання організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ОСОБА_1 (замовника) ПВХ конструкції згідно з розцінками виконавця. Згідно п.1.2 замовник ОСОБА_1 зобовязувалась оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно умовам справжнього договору.
Відповідно до п.2.1.-2.3. вищезазначеного договору, вартість виробів складає 5916 грн. На виконання зазначених в договорі зобовязань, позивачкою 28.02.2017 року сплачено 3000 грн. як авансовий платіж для ФОП ОСОБА_2, а 21.04.2017 року решту коштів у сумі 2916 грн.
Згідно з п.3.1.-3.2. договору, відповідач зобовязувався передати у власність позивачки виготовлені вироби у термін 15 робочих днів з моменту заключення договору. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, строк передачі у власність позивача виготовлених виробів збільшується до 25 робочих днів, за умови повної сплати позивачем вартості виробів.
Станом на час звернення позивачки до суду відповідачі своїх зобов'язань за договором не виконали.
Так, стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з ст.ст.526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним.
Частиною 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно до розрахунку наданого позивачкою, сума неустойки становить 147,90 грн. відповідачами не ос порена, хоча такі мали можливість під час судового розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі, зокрема ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 виникли договірні правовідносини щодо виконання робіт по встановленню ПВХ конструкції (металопластикових вікон), що підтверджується договором №221 Ч/1 із 2, вказані правовідносини регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Закону України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі з боку позивача. Натомість відповідач ФОП ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання перед позивачкою, у визначений за погодженням сторін строк, роботи не виконав.
Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст.872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, замовник має право вимагати відшкодування збитків.
Згідно ст.873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.
Крім того, оскільки позивачка є споживачем товару, який їй повинен був передати шляхом виготовлення та встановлення металопластикових вікон відповідач ФОП ОСОБА_2 (виконавець за договором), то на правовідносини позивачки із цим відповідачем розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно п.1, 2, 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Станом на день подачі позову до суду відповідач ФОП ОСОБА_2 не виконав своїх зобовязань за договором, частину вікон не встановив, у звязку із чим права позивачки як споживача були порушені.
Водночас, суд не вбачає підстав для стягнення суми неустойки з відповідача ОСОБА_3, оскільки договір з ним не укладався і виконавцем договору №221 Ч/1 із 2 він не був, а тому позивачка безпідставно звернулася до останнього із вимогою про стягнення неустойки.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України,передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення суми неустойки в розмірі 147,90 грн., з відповідача ФОП ОСОБА_2О на користь позивачки ОСОБА_1
У звязку із тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Разом з тим позивачкою не долучено доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.526, 530, 610, 611, 629, 865-872 ЦК України, ст.ст. 4, 9, 81, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 354 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», ст.ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення неустойки задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, суму неустойки за порушення умов Договору №221 Ч/1 із 2 від 28.02.2017 року у розмірі 147,90 гривень.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь держави з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Нетішинським міським судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони у справі №679/575/17:
Повний текст судового рішення складено 31.10.2018 року.
Суддя Б.І. Базарник