Справа №345/2140/18
Провадження № 2/345/1069/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

26.06.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М. , розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязань та відсотків за користування коштами, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2015р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено письмовий договір позики , предметом якого є передача позивачем в строкове користування відповідачу ОСОБА_4 коштів у розмірі 2000 доларів США, у визначений даним договором строк до 15.06.2016 року. Факт одержання відповідачем суми позики підтверджується умовами договору позики та доводиться наявністю його підписання відповідачем , що мало місце у момент його підписання. З метою виконання зобовязань за договором позики , 15.12.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 15/12, відповідно до умов якого, відповідач як поручитель зобовязується перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_4 зобовязань за договором позики від 15.12.2015 року. У звязку з невиконанням відповідачем покладених на нього боргових зобовязань ОСОБА_1 звернувся із позовом до Калуського міськрайонного суду про стягнення боргу в солідарному порядку за договором позики і рішенням суду від 06.11.2017р. по справі № 345/147/17, яке набуло законної сили стягнуто солідарно з відповідачів в користь позивача заборгованість за договором позики від 15.12.2015 р. в розмірі 64 811, з яких сума основного боргу в розмірі 52340 грн., 5694,48 грн.- відсотки за користування коштами, 6000 грн. пеня , 776,52 грн.- три проценти річних, 1061,77 грн. судового збору . Сума нарахованих штрафних санкцій , пені та відсотків за користування була нарахована позивачем та розглянута судом в межах періоду , який мав місце з 16.06.2016 р. по 13.12.2016 р.

Відповідачі боргових зобовязань по рішенню суду не виконали добровільно , а тому було предявлено виконавчий документи до виконання та початку примусового виконання рішення суду. Постановою Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 15.05.2018 р. № 56408158 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 345/147/17 , виданим Калуським міськрайонним судом. Відповідно до інформації про стан виконавчого провадження , а також виходячи з фактичного виконання рішення суду станом на 22.05.2018 р. відповідач ОСОБА_4 та поручитель ОСОБА_2 рішення суду в добровільному порядку е виконали, заборгованість не погасили, виконавче провадження перебуває на стадії примусового виконання.

Враховуючи, що відповідачі основну суму боргу в розмірі 52 340 грн.- відповідно до курсу іноземних валют Національного Банку України не повернули, рішення суду залишається невиконаним, то позивач просить суд додатково стягнути з відповідачів пеню в розмірі 23 291,30 грн., нараховану з врахуванням періоду зарахованого ухваленим судовим рішенням від 06.11.2017 р. та з дотриманням спеціального строку давності, 3% річних в сумі 2 271,19 грн., та 10 665,17 грн. - відсотки за користування чужими грошима за період від 13.12.2016 р. по 24.05.2018 р. , а також судові витрати по справі.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.06.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явився, однак подав до суду заяву про те, що позов підтримує, а справу просить розглянути без його участі та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідачі у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надали, хоча повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання судових документів .

За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.11.2017р. , яке набуло законної сили стягнуто з відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 64 811 грн., з яких 52 340,00 грн. сума основного боргу,5694,48 грн. відсотки за користуванням коштами,6000,00 грн. пеня,776,52 грн. 3% річних, та 1061 ,77 грн. судового збору (а.с.8). Сума нарахованих штрафних санкцій , пені та відсотків за користування була розглянута судом в межах періоду , який мав місце з 16.06.2016 р. по 13.12.2016 р.

Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що вищевказаним рішенням суду підтверджено факт наявності боргу відповідачів за договором позики, дана обставина не підлягає доказуванню під час розгляду даної справи.

Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час позика повністю не повернута, а тому зобовязання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо повернення ОСОБА_1 боргу продовжують існувати.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики не визначений розмір процентів (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-36цс14 від 2 липня 2014 року).

Враховуючи те, що сторонами не було встановлено розмір плати за користування позикою, а обставин, передбачених ч. 2 ст. 1048 ЦК України, не вбачається, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення процентів від суми позики, розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, в межах заявлених позовних вимог, за період з 13.12.2016 року по 24.05.2018 року розмір відсотків за користування чужими коштами на заборгованість 52 340 грн., виходячи з облікової ставки НБУ. становить 10 665,17 грн. (а.с.14).

Крім того, нормами ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 13.12.2016 року по 24.05.2018 року, 3% річних на залишкову суму заборгованості становить 2271,19 грн. (а.с.15

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Розмір нарахованої пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, на час такого нарахування.

В межах заявлених позовних вимог, за період з 22.02.2017 року по 22.05.2018 року, пеня на залишкову суму заборгованості становить 23 291,30 грн. (а.с.13).

Суд звертає увагу, що на відміну від неустойки, яка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності, стягнення 3 % річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) не є санкцією (неустойкою), а є способом захисту майнового права, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що оскільки зобовязання відповідачів щодо повернення позивачу коштів продовжують існувати, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати стягуються відповідно до положень ст. ст.133, 141 ЦПК України.

Згідно п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» « …при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір , сплачений позивачем , відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного із відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено» . При таких обставинах , з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 2102,40 грн. судових витрат (а.с.1-2,17).

На підставі ст.ст. 256, 257, 264, 267, 526, 536, 549-552,611,625,1048 ЦК України та керуючись ст..ст. 137,141,259, 263-265 ,279 ,280-282 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , солідарно на користь ОСОБА_1 заборгованість за невиконання зобовязань за договором позики від 15.12.2015 року в розмірі 36 227,66 грн, з яких: 23 291,30 грн. пеня нарахована за період з 22.02.2017 р. по 22.05.2018 р., 2 271,19 грн. - 3% річних за період з 13.12.2016 р. по 24.05.2018 р., та 10 665,17 грн. відсотки за користування коштами за період з 13.12.2016 р. 24.05.2018 р..

Стягнути із ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2 102,40 грн. судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 2102,40 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя