Постанова

Іменем України

19 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 758/14848/14-ц

провадження № 61-15279св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - житлово-будівельний кооператив «Київ-9»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року у складі судді: Трегубенко Л. О. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року у складі суддів: Желепи О. В., Рубан С. М., Іванченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) «Київ-9» про визнання недійсними рішень загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 і споживачем житлово-комунальних послуг, які надає ЖБК «Київ-9». В провадженні суду перебувала справа за позовом кооперативу до неї про стягнення боргу з оплати житлово-комунальних послуг, під час розгляду якої представники ЖБК «Київ-9» на виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва надали копії протоколів загальних зборів уповноважених осіб членів кооперативу від 18 листопада 2013 року та протокол № 108 загальних зборів уповноважених членів та членів ЖБК «Київ-9» від 07 квітня 2011 року, з яких позивачу стало відомо, що такі збори були проведені з порушенням чинного законодавства та її прав як члена ЖБК. Оскільки було порушено порядок скликання та проведення загальних зборів членів ЖБК. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Кожен член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос і це право не може бути передано іншій особі. Правління ЖБК «Київ-9» порядок скликання загальних зборів членів кооперативу на 18 листопада.2013 року не дотримало, мешканці будинку ніяких повідомлень від правління ЖБК про проведення загальних зборів, їх порядок денний не отримували.

Позивач посилалася на те, що на зборах 18 листопада 2013 року був відсутній кворум учасників. На зборах були прийняті неправомірні рішення про підвищення розміру внеску (платежу) на утримання будинку та прибудинкової території до 2,7688 грн. Вказувала, що вона як член кооперативу має право брати участь в прийнятті рішень про затвердження розміру внесків, кошторису витрат, отримувати інформацію про склад і розмір витрат за кожною позицією. Натомість кошторис витрат, з яких сформований тариф, не затверджувався, інформація про структуру тарифу в протоколі відсутня.

Позивач просила визнати недійсними рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу ЖБК «Київ-9» від 18 листопада 2013 року, оформлене протоколом № 120 від 18 листопада.2013 року, та рішення загальних зборів уповноважених членів та членів ЖБК «Київ-9» від 07 квітня 2011 року, оформлене протоколом № 108 від 07 квітня 2011 року, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовано тим, що не наведено обґрунтованих підстав, які б свідчити про протиправність прийняття рішення кооперативом про підвищення платежів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011, якою затверджений Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Не доведено, що тариф, затверджений зборами є економічно необґрунтований, а відповідно відсутні підстави вважати, що його визначенням порушені права позивача.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій просила рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суди при вирішенні справи в повному обсязі не дослідили докази, проігнорували ряд обставин, а саме: що рішення суду підписано не тим суддею, що його ухвалював; суди не надали належної оцінки довіреностям, відповідно до яких члени ЖБК уповноважили представляти їх інтереси на загальних зборах кооперативу, та не врахували, що ці довіреності є нікчемними правочинами; відсутні докази про повідомлення всіх членів кооперативу про дату, місце час проведення зборів; порушено порядок скликання зборів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є власником АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 16 червня 1999 року. Будинок по АДРЕСА_1 та його прибудинкова територія обслуговуються ЖБК «Київ-9», який зареєстровано 04 лютого 1985 року.

Відповідно до пункту 48 Статуту рішення загальних зборів (зборів уповноважених) приймаються простою більшістю голосів присутніх членів кооперативу (уповноважених), а рішення з питань розміру пайових внесків на утримання та експлуатацію будинку приймаються більшістю не менше ѕ голосів.

07 квітня 2011 року загальними зборами уповноважених членів та членів кооперативу ЖБК «Київ-9» було прийняте рішення про обрання ревізійної комісії ЖБК «Київ-9» та уповноважених членів ЖБК, оформлене протоколом № 108 від 07 квітня 2011 року.

18 листопада 2013 року загальними зборами членів кооперативу (уповноважених членів) ЖБК «Київ-9» було прийняте рішення про затвердження розміру внеску (платежу) на утримання будинкової та прибудинкової території, розрахованої згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869. Це рішення було оформлене протоколом загальних зборів № 120 від 18 листопада 2013 року. Згідно пункту 2 вказаного рішення загальні збори кооперативу вирішили затвердити розмір внеску (платежу) за утримання будинкової та прибудинкової території по будинку АДРЕСА_1 для мешканців 2-9 поверхів на рівні 2,7688 грн. за 1 кв.м. площі.

У постанові Верховного Суду України від 05 березня 2014 року у справі № 6-10цс14 вказано, що для проведення загальних зборів членів кооперативу і прийняття цими зборами правомочних рішень необхідно дотриматися процедури і строків скликання загальних зборів, забезпечити особисту присутність на зборах більшості від загальної кількості членів кооперативу та особисте голосування більшості (простої чи кваліфікованої) присутніх на зборах членів кооперативу при прийнятті рішення. Право окремих членів кооперативу на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішення є порушеним та підлягає захисту у випадку їхньої відсутності на зборах через недотримання органами кооперативу вимог закону і статуту кооперативу про порядок скликання і проведення зборів.

Аналогічний висновок зроблено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 635/7488/15-ц.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суди встановили, що відповідно до статуту ЖБК «Київ-9», кооператив правомірно проводив загальні збори учасників (уповноважених учасників), про що повідомляв мешканців будинку. Позивач знала про дату, місце час проведення зборів. Позивач не довела, що особи, які поставили свої підписи в списках присутніх членів ЖБК на загальних зборах присутні не були. Також позивачем не доведено порушення її прав, відсутність кворуму на загальних зборах та протиправність рішення кооперативу про підвищення платежів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року.

Встановивши, що ЖБК «Київ-9» дотримано процедури проведення загальних зборів членів кооперативу і прийняття цими зборами правомочних рішень, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І.Журавель