Справа № 639/2934/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у цивільному шлюбі. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одразу після народження сина з лютого 2015 року вона з відповідачем припинили підтримувати сімейні відносини і почали мешкати окремо один від одного. Весь час з дня народження, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо, хоча має таку можливість. Весь цей час відповідач не цікавиться життям сина, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. Позивач зазначила, що нею забезпечується гідні умови та гармонійна атмосфера оточення. Вона здійснює належний нагляд за станом здоров'я дитини, своєчасно звертається на профілактичні огляди, щеплення, за медичною допомогою у разі захворювання сина. Данні обставини можуть підтвердити свідки. На теперішній час неповнолітня дитина перебуває на диспансерному обліку в КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» у лікаря кардіолога, діагноз: Диспластична кардіопатія «ФОВ», у зв'язку з чим, лікування потребує додаткових витрат. Також позивач зазначила, що у зв'язку з ухиленням відповідача від покладених на нього обов'язків утримувати дитину, вона була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з останнього. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2017 року з відповідачі стягнуто аліменти на утримання сина. Усе вищезазначене свідчить про фактичну можливість відповідача, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Тому позивач була вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Позивач та її представник ОСОБА_4, який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення аналогічні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Жовтневого районного суду м. Харкова. Відомості про причини неявки відповідача до суду не надходили.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Кузнецова О.Б., яка діє на підставі довіреності від 23.01.2018 року, у судовому засіданні проти позову заперечувала. Свої заперечення обґрунтувала тим, що під час розгляду та вчинення наданих документів встановлено наступне. Мати дитини - ОСОБА_1, батько дитини - ОСОБА_2. Батьки дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зареєстрованому шлюбі не перебували, батьківство було встановлено відповідно до ст. 126 СК України. Після припинення фактичних шлюбних відносин між батьками малолітній ОСОБА_3 залишився мешкати разом з матір'ю, у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та проживає там по теперішній час. Згідно пояснень ОСОБА_1, майже відразу після народження сина фактичні шлюбні відносини з його батьком було припинено, він виїхав з квартири, фактичне місце його проживання не відоме, жодного зв'язку з ним немає. ОСОБА_2 направлялись за останнім відомим місцем проживання запрошення до Управління служб на співбесіду, однак він не з'явився, пояснень чи документів не надав. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР. Батько дитини, ОСОБА_2, не був запрошений на засідання Комісії у зв'язку з відсутністю інформації про його місце проживання чи перебування. Мати дитини на засіданні Комісії особисто пояснила, що батько майже від народження сина умисно ухиляється від обов'язків по вихованню та утриманню дитини. На запитання членів Комісії ОСОБА_1 пояснила, що не може надати додаткових доказів у справі, а саме інформацію про фактичне місце проживання батька дитини, та інших доказів зазначених у позові фактів. Метою подання позову про позбавлення батька батьківських прав мати назвала намір викреслити особу батька з життя дитини. Тому на підставі наданих позивачем пояснень та документів немає можливості зробити об'єктивний висновок про умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків та доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи вищенаведене та рекомендацію Комісії, в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавлення батьківськи х прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Судом встановлено, що ОСОБА_2. та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із наявних у справі документів встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебували у цивільному шлюбі. Після припинення фактичних шлюбних відносин між батьками малолітній ОСОБА_3 залишився мешкати разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, разом з матір'ю дитини. Згідно пояснень ОСОБА_1, майже відразу після народження сина фактичні шлюбні відносини з його батьком було припинено, він виїхав з квартири, фактичне місце його проживання не відоме, жодного зв'язку з ним немає. ОСОБА_2 направлялись за останнім відомим місцем проживання запрошення до Управління служб на співбесіду, однак він не з'явився, пояснень чи документів не надав. Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває під наглядом фахівців закладу народження. Мати, ОСОБА_1, здійснює належний догляд за дитиною, своєчасно звертається на профілактичні огляди, щеплення та за медичною допомогою у разі захворювання сина. Про батька дитини жодної інформації заклад не повідомляє. 19.04.2017 року ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (рішення набрало законної сили 12.06.2017 року). Документи про наявність чи відсутність заборгованості по виплаті аліментів відсутні. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР. Батько дитини, ОСОБА_2, не був запрошений на засідання Комісії у зв'язку з відсутністю інформації про його місце проживання чи перебування. Мати дитини на засіданні Комісії особисто пояснила, що батько майже від народження сина умисно ухиляється від обов'язків по вихованню та утриманню дитини. На запитання членів Комісії ОСОБА_1 пояснила, що не може надати додаткових доказів у справі, а саме інформацію про фактичне місце проживання батька дитини, та інших доказів зазначених у позові фактів. Метою подання позову про позбавлення батька батьківських прав мати назвала намір викреслити особу батька з життя дитини. Позбавлення батьківських прав - виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інш.), ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які умисно не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Висновок про ухилення особи від виховання дитини можна зробити лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. На підставі наданих позивачем пояснень та документів немає можливості зробити об'єктивний висновок про умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків та доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи вищенаведене та рекомендацію Комісії, в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37-38).

Суд вважає висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи.

Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню сина.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Згідно довідки про звільнення, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 02.11.2009 року по 29.04.2013 року. За постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2013 року на підставі ст. 81 КК України був звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Вибув до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_6, яка підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 до дитини не приходить, нею не цікавиться. Їй це достовірно відомо, оскільки вона до 1975 року жила поряд з позивачем ,тісно спілкується з її мамою та бабусею .

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 позивачем зазначено його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню сина та його утриманню. Проте, з врахуванням обставин справи, позиція позивача в суді не була наполегливою та такою, що підтверджена матеріалами справи.

Також суд не може погодитися з доводами позивача у тій частини,що батько дитини був засуджений та вона не бажає, щоб у дитини був такий батько. Як вбачається з довідки про звільнення відповідача, останній відбував покарання у вигляді позбавлення волі з 02.11.2009 року по 29.04.2013 року , а дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, вже після його звільнення з місць позбавлення волі. Як пояснила позивач ,їй було відомо про судимість відповідача, вона бажала народити від нього дитину та створити сім'ю.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 150, 155, 157, 164, 165 СК України, ст. ст. 4,512,81, 141, 258, 259, 263-264, 268, 273, 354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26.02.2018 року.

Суддя І.В. Іванова