ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Деркач Н.М.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його двоюрідна тітка - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина. У встановлений законом строк позивач звернувся до Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса від 13.12.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем не було надано рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тому позивач просив суд встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 05.03.2010 року до часу відкриття спадщини - травня 2016 року; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та право власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, та площею 0,0362 га для ведення особистого підсобного господарства, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої у ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно - задоволені частково.

Встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у період з 05.03.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1) право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 яке складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 77,1 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., сараю літ.-Б, сараю літ.-В, сараю літ.-Г, вбиральні літ.-Д, колодязя літ.-К, огорожі №1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, площею 0,0362 га для ведення особистого підсобного господарства у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В решті позову відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 33-34).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в їх задоволенні (а.с. 40-44).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Судом 1 інстанції було встановлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме:

- домоволодіння АДРЕСА_2 яке складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 77,1 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., сараю літ.-Б, сараю літ.-В, сараю літ.-Г, вбиральні літ.-Д, забор №1, колодязя літ.-К. Вказане домоволодіння належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.1984 року, виданого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Румянцевою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-2503;

- земельну ділянку, площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП №001965, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.12.1996 року №1827 від 05.05.1997 року;

- земельну ділянку, площею 0,0362 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданим на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.12.1996 року №1827 від 05.05.1997 року.

При цьому,

У встановлений законом термін позивач звернувся до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса від 13.12.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутнє рішення суду, яке б встановлювало факт проживання однією сім'єю позивача із померлою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що факт проживання позивача з померлою однієї сім'єю з 05.03.2010 року на правах родича у будинку АДРЕСА_2 ведення з нею спільного господарства, наявність спільного бюджету та сплати разом з нею комунальних послуг знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в частині встановлення факту постійного проживання із ОСОБА_3 та визнання за ним права власності на домоволодіння АДРЕСА_2 а також земельних ділянок, що розташовані по вул. Гвая в м.Дніпрі в порядку спадкування за законом.

Суд виходив з того, що родинність позивача з померлою ОСОБА_3, яка є його рідною тіткою, встановлена і позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після померлої ОСОБА_3, інші спадкоємці, що відносяться до попередніх черг спадкування, відсутні, тому визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Однак, із вказаними висновками суду у повній мірі погодитись неможливо, оскільки вони зроблені передчасно та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків, щодо обставин справи не пов'язаних із встановленням належності відповідача.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідачами у справі про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Отже, представницьким органом, який наділений повноваженнями на представництво інтересів територіальної громади м. Дніпро, є Дніпровська міська рада.

Проте, позовні вимоги до Дніпровської міської ради не заявлялись, а ОСОБА_2 не може бути відповідачем у даному спорі, оскільки не є спадкоємцем померлої ОСОБА_3, тоді як спірне рішення може порушувати інтереси саме Дніпровської міської ради в реалізації правовідносин щодо відумерлої спадщини, за умови відсутності належних спадкоємців, коло яких при розгляді даної справи не встановлювалося та позовні вимоги до яких також не заявлялися.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, а суд 1 інстанції дане питання не вирішив, то колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно, що не позбавляє ОСОБА_1 права звертатися з відповідним позовом до належного відповідача у передбачений законом спосіб та порядок.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради підлягає стягненню понесені судові витрати у сумі 3 450 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 3 450 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: