Провадження № 2/522/638/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря - Шевчик В.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору-ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

До суду 16.07.2015 року звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2, за участі третьої особи - ОСОБА_4, відповідно до якої просив визнати недійсною довідку-рахунок серії ДГП № 714108 від купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1, укладену 02.04.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4; розділити спільне сумісне майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку автомобіля ВАЗ 21099.

В обґрунтування позову зазначив що 04 жовтня 1998 року між Позивачем, ОСОБА_1, та Відповідачем, ОСОБА_2 (до шлюбу «ОСОБА_2»), було укладено шлюб, який було зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1049 та було видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4. 28 січня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси (місце мешкання Позивача) із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Під час шлюбу 23.04.2008 року подружжям був придбаний автомобіль марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, тому даний автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Оскільки відповідач - ОСОБА_2 продала автомобіль у період їх шлюбу без відома чоловіка, то ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Дана справа перебувала у судді Івченко В.Б., тобто цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи - ОСОБА_4, про визнання угоди недійсною, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 03.09.2015 року позов був повернутий позивачу, оскільки відповідачі не зареєстровані у Приморському районі м. Одеси.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 року ухвалу Приморського районного суду від 03.09.2015 року скасовано, а справа передана до суду на новий розгляд.

Після повторного авто розподілу справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 26.04.2016 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.

Ухвалою суду від 29.06.2016 року відкрите провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою від 22.08.2016 року було накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_4.

До суду 05.10.2016 року представник позивача подав заяву, відповідно до якої замінив предмет позову та тепер просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ринкову вартість ? частини автомобіля марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та призначити судову авто-товарознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 09.11.2016 року призначено по справі судову авто-товарознавчу експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 01.02.2017 року після проведення експертизи провадження по справі було відновлено.

За результатами розгляду справи 16.05.2017 року було постановлено заочне рішення, відповідно до якого позов ОСОБА_1 було задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ринкову вартість ? частини автомобіля марки ВАЗ 21099 та суму сплаченого судового збору.

До суду 12.09.2017 року звернулась ОСОБА_2 з заявою про перегляд заочного рішення суду від 16.05.2017 року.

Ухвалою суду від 25.09.2017 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення була задоволена частково, заочне рішення суду від 16.05.2017 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В судове засідання не з'явився позивач, проте від його представника ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 02.02.216 року) надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. В попередніх судових засіданнях пояснив, що автомобіль був придбаний, коли сторони знаходились у шлюбі, спочатку в технічному паспорті автомобіля було вказано, що право керування автомобілем належить також і позивачу, проте згодом відповідачка його викреслила з технічного паспорту та продала авто. Позивач не давав згоду на продаж автомобіля, тому звернувся до суду з таким позовом. Пояснив, що транспортний засіб був знятий з реєстрації 11.01.2013 року та 26.01.2013 року був перереєстрований, позов про розірвання шлюбу позивачка подала 06.01.2013 року, а рішення суду про розірвання шлюбу від 05.06.2013 року. Стосовно спору про поділ майна, який знаходився на розгляді у Малиновському районному суді м. Одеси представник позивача вказав, що в тому судовому процесі були допитані свідки, які підтвердили посилання ОСОБА_2, що фактично шлюбні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закінчилися у вересні 2012 року.

В судове засідання 21.02.2018 року не з'явилася представник відповідача ОСОБА_6, (діє на підставі довіреності від 01.07.2017 року) надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Раніше в минулих судових засіданнях пояснила, що відповідачка ще в період шлюбу передала свої права на автомобіль іншій особі і більше ніколи ним не користувалася, а знятий з реєстрації він був 25.10.2013 року, хоча юридично шлюбні стосунки між сторонами закінчилися 06.03.2013 року, фактично ще рік до того сторони не підтримували шлюбні стосунки. Транспортний засіб був знятий з реєстрації під час ведення спільного господарства, не доведено, що був договір купівлі-продажу та гроші за авто були отримані. Вказує, що згода чоловіка потрібна тільки при нотаріально посвідченому договорі. Додатково зазначила, що в Малиновському районному суді м. Одеса знаходилась справа про поділ майна подружжя і відповідно до рішення Малиновського районного суду позивач отримав компенсацію за спільне майно.

В судове засідання не з'явився ОСОБА_3, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в минулих судових засіданнях, суд доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04 жовтня 1998 року між Позивачем, ОСОБА_1, та Відповідачем, ОСОБА_2 (до шлюбу «ОСОБА_2»), було укладено шлюб, який було зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1049 та було видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4.

Під час шлюбу 23.04.2008 року подружжям був придбаний автомобіль марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, даний факт не оспорюється сторонами.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, визнання майна приватною особистою власністю, усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення, задоволено частково, також задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_2. Рішенням суду було поділено майно сторін таке як: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

На підтвердження слів представника відповідача, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину грошових коштів внесених подружжям у період шлюбу відповідно до договору про пайову участь у будівництві квартири АДРЕСА_4

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.05.2017 року було змінено резолютивну частину рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 28 350,49 грн. за його часину в квартирі АДРЕСА_5

Проте, суд вбачає, що даними рішеннями суду не вирішувалося питання про поділ машини або відшкодування частини вартості автомобіля ВАЗ 21099, який був придбаний під час шлюбу.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси (під головуванням судді Свяченої Ю.Б.) від 06 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно висновку судового експерту ОНДІСЕ Шпак О.В. №5662 від 24.01.2017 року, середня ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 складає 71060 гривень.

Відповідно до витребуваної інформації Малиновським районним судом м. Одеси від Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області, які були долучені до матеріалів справи представником позивача в ході розгляду справи, вбачається що твердження представника позивача про дату зняття з реєстрації автомобіля підтверджується відповіддю Управління державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області № 712-1401 від 25.10.2013 року, відповідно до якої автомобіль марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 з 24.04.2008 року по 11.01.2013 року значився зареєстрований за ОСОБА_2, а 11.01.2013 року був знятий з обліку для реалізації. Також на підтвердження посилань позивача міститься заява ОСОБА_2 від 10.01.2013 року, в якій просила виписати з тех. паспорту ОСОБА_1

У заяві №12320593 від 10.01.2013 року зазначено, що зняття з обліку проводиться для реалізації автомобіля.

Даний автомобіль 02.04.2013 року придбав ОСОБА_3 в організації, установи, що підтверджується заявою №15362106 від 02.04.2013 року, довідкою-рахунком № 714108 від 02.04.2013 року.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, оскільки право власності на автомобіль сторони набули під час перебування у шлюбі, а саме у 2008 році, в той час як шлюб було зреєстровано у 1998 році, суд вважає це майно набутим спільно подружжям, тому відносить до їх спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відомостей про домовленості між сторонами, щодо поділу машини інакше ніж встановлено законодавством у суду немає.

Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Оскільки при поділі майна сторін у рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року та у рішенні апеляційного суду Одеської області від 23.05.2017 року питання про поділ автомобіля не вирішувалося, а розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуде під час шлюбу, автомобіль на період відчуження належав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд погоджується з посиланням позивача на те, що фактично шлюбні стосунки між сторонами припинилося восени 2012 року, що було встановлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року про розірвання шлюбу.

Таким чином, автомобіль, що належав на праві спільної сумісної власності сторонам справи, був реалізований ОСОБА_2 після фактичного припинення шлюбних стосунків подружжя, без згоди її чоловіка - ОСОБА_1

Згідно з ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За правилом ч. 2, 4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач змінив свої позовні вимоги та після змінення вимагав не ? автомобіля, а ? ринкової вартості після продажу автомобіля дружиною, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ЦПК України, ст.ст. 3,24, 56, 57, 60, 61, 65, 69, 70, 71,72 Сімейного кодексу України, ст. 3, 15, 16,179, 181,ч. 2 ст.183, 190, 316, 328, 355, 368-370, 372, ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_4 про стягнення вартості ? частини автомобілю - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3, АДРЕСА_6) ринкову вартість ? частини автомобіля марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 в розмірі 35530 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот тридцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3, АДРЕСА_6) суму сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України)..

Повний текст рішення суду складено 01.03.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.

01.03.2018