Справа № 640/6174/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання всіх угод незаконними та повернення земельної ділянки з всіма спорудами власнику, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить заборонити відповідачу користуватись домоволодінням і земельною ділянкою до вирішення справи по суті. В обґрунтування заяви посилається на те, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до відповідача про визнання усіх угод незаконними та повергнення земельної ділянки з усіма спорудами власнику. Вказує на те, що є всі підстави побоюватись, що у разі невжиття заходів забезпечення позову права позивача будуть порушені відповідачем шляхом вчинення ним будь-яких дій. Зазначає про те, що відповідач може продати, або користуватись вказаним домоволодінням, яке знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Георгіївський, 12.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання всіх угод незаконними та повернення земельної ділянки з всіма спорудами власнику, відповідно до якої позивач просить визнати всі угоди вчинені ОСОБА_4 незаконними та повернути земельну ділянку з всіма будівлями ОСОБА_3, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Георгіївський, 12.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу користуватись домоволодінням і земельною ділянкою до вирішення питання по суті обмежить відповідача у його правах, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приписами ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд доходить висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може порушити права інших осіб, а тому підстав для забезпечення позову не вбачається.

Враховуючи викладене, враховуючи необхідність забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, а також врахування прав інших учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Ніколаєнко