Справа № 390/263/18
Провадження № 2/390/319/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Пасічника Д.І.,

при секретарі Рац М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 01 серпня 2011 року в сумі 55878,78 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої просила застосувати строки позовної давності, в задоволенні позовної заяви відмовити повністю, розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що відповідно до копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, 01 серпня 2011 року ОСОБА_1 ознайомившись із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, виявила бажання оформити на своє імя платіжну карту. Крім того, відповідач надала згоду на те, що підписана нею заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.13 на звороті).

На підставі вказаного договору відповідач отримала кредит у сумі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

До анкети-заяви позивачем долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка не місить відомостей щодо ознайомлення відповідача з її змістом (а.с. 14).

З розрахунку долученого позивачем до позову вбачається, що розрахунок заборгованості здійснено за договором №б/н від 01.08.2011, укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1, і станом на станом на 31 грудня 2017 року відповідач має заборгованість 55878,78 грн., яка складається з наступного: 1904,50 грн. заборгованість за кредитом; 47137,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також заборгованість по судовим штрафам - 3137,99 грн. (а.с. 7-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

В законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач просила суд відмовити у задоволенні позову через сплив позовної давності.

Випискою по особовому рахунку, наданою Банком підтверджується, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснила особисто 19 грудня 2014 року в сумі 200,00 грн., після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались.

Як свідчать матеріали справи, прострочена заборгованість за кредитом утворилась з 01 вересня 2011 року. З цього часу почався перебіг позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу. Останній платіж на погашення кредитної заборгованості по договору відповідачем самостійно здійснено 19 грудня 2014 року в сумі 200,00 грн.

Відповідно до умов кредитування (тарифи), що є невідємною складовою кредитного договору, які підписано відповідачем, передбачено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, з урахуванням останнього платежу 19 грудня 2014 року, строку сплати щомісячного платежу до 25 числа наступного місяця, то саме з 25 грудня 2014 року починає відлік строк загальної позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості, який закінчується 25 грудня 2017 року.

Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 27 лютого 2018 року тобто з пропуском строку позовної давності. Поважних причин пропущення строку позовної давності не зазначено.

Крім того, п. 1.1.7.31. Умов і правил надання банківських послуг, термін позовної давності щодо вимог Банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років, що суперечить Цивільному кодексу України, оскільки цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну, а в свою чергу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Враховуючи вимоги ст.267 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів обставини викладені в позовній заяві, на які посилається як на підставу своїх вимог, оскільки вони не підтверджені належними та допустимим доказами, а тому в задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд відмовляє позивачу у стягненні судового збору із відповідача, та відносить їх за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 256-268, 525- 527, 530, 625, 1056 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-268, 280, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2