Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 757/6036/16-ц

провадження № 61-12273св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року у складі судді: Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «ЛК «Еталон») на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані грошові кошти за нікчемним правочином у сумі 112 785,96 грн. Стягнуто з ТОВ «ЛК «Еталон» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 1 127,86 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року виправлено описку в заочному рішенні Печерського районного суду м. Києва та вказано правильну дату його ухвалення - 27 травня 2016 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ЛК «Еталон» про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року.

17 березня 2017 року ТОВ «ЛК «Еталон» подало апеляційну скаргу, в якій просило заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ЛК «Еталон» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ЛК «Еталон» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року.

Ухвала мотивована тим, що з 18 жовтня 2016 року по березень 2017 року, тобто більш ніж чотири місяці, ТОВ «ЛК «Еталон» не цікавилося станом свого судового провадження за заявою про перегляд заочного рішення, не направляло до суду першої інстанції ніяких запитів стосовно отримання інформації про рух справи, що призвело до розгляду вказаної заяви за відсутності представника заявника. Тому доводи ТОВ «ЛК «Еталон» стосовно необізнаності про відхилення заяви про перегляд заочного рішення, суд визнав неповажною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження.

У травні 2017 року ТОВ «ЛК «Еталон» звернулося із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати та поновити ТОВ «ЛК «Еталон» строк на апеляційне оскарження заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що копію рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року ТОВ «ЛК «Еталон» отримано лише 15 березня 2017 року, а про ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року дізналося лише 16 березня 2017 року під час ознайомлення представника із матеріалами справи. Крім того ТОВ «ЛК «Еталон» вказує, що ні частина перша статті 6 Конвенції, ні ЦПК України не містять обов'язку сторони цікавитися станом судового провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційним судом встановлено, що заочне рішення Печерського районного суду м. Києва ухвалено 27 травня 2016 року. У червні 2016 представник ТОВ «ЛК «Еталон» звернувся до із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник ТОВ «ЛК «Еталон» про попереднє судове засідання у справі, призначене на 18 жовтня 2016 року, був повідомлений належним чином під розписку, проте в визначені судом дату та час до суду не з'явився, наступною датою судового розгляду не поцікавився.

26 грудня 2016 року Печерським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ЛК «Еталон» про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року. Представник ТОВ «ЛК «Еталон» не був присутній в судовому засіданні 26 грудня 2016 року.

Копія ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року направлялася ТОВ «ЛК «Еталон» супровідним листом від 03 січня 2017 року.

Згідно списку згрупованих рекомендованих відправлень Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року, поданих до Головпоштамту, адресований ТОВ «ЛК «Еталон» конверт було здано до відділу поштового зв'язку 10 січня 2017 року. Згідно списку згрупованих рекомендованих відправлень рекомендованих листів, зданих до відділу Київ-1, від 10 січня 2017 року, складеного відповідальною особою відділу поштового зв'язку «Богдановою» за типовою формою № 103, що засвідчений відтиском штампу УДППЗ «Укрпошта», адресованому ТОВ «ЛК «Еталон» конверту присвоєно штрихкодовий ідентифікаційний номер 749. За результатами пошуку в системі УДППЗ «Укрпошта» по відстеженню пересилання поштових відправлень, конверт із штрихкодовим ідентифікатором 749 було вручено представнику адресата за довіреністю 11 січня 2017 року. Таким чином, первісно направлене поштове відправлення з копією ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року було вручено відповідачу 11 січня 2017 року.

ТОВ «ЛК «Еталон» звернулося із апеляційною скаргою на заочне рішення 17 березня 2017 року.

Встановивши, що з 18 жовтня 2016 року по березень 2017 року, тобто більше чотирьох місяців, ТОВ «ЛК «Еталон» жодним чином не цікавилося станом свого судового провадження за заявою про перегляд заочного рішення, не направляло до суду першої інстанції ніяких запитів стосовно отримання інформації про рух справи, що призвело до розгляду вказаної заяви за відсутності представника відповідача, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що вказані причини пропуску строку апеляційного оскарження, а саме - необізнаність про відхилення заяви про перегляд, не можуть вважатися поважними.

За таких обставин є безпідставними посилання особи, яка подала касаційну скаргу на те, що ТОВ «ЛК «Еталон» про ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року дізналося лише 16 березня 2017 року.

Колегія суддів відхиляє доводи ТОВ «ЛК «Еталон» про те, що ні частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ні ЦПК України не містить обов'язку сторони цікавитися станом судового провадження.

У Законі України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території […] щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Тлумачення статей 17, 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» свідчить, що судам надана можливість застосовувати Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. При цьому, йдеться саме про «практику Суду» у значенні, розкритому у статті 1 цього Закону, тобто практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини, а не лише про рішення щодо України.

Європейський суд з прав людини вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат