У х в а л а

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 601/148/17-ц

провадження № 61-15400 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 23 січня 2018 року у справі за заявою державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» про перегляд рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 червня 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» (далі - ДП «Кременецьке лісове господарство»).

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він працював на посаді лісничого в ДП «Кременецьке лісове господарство».

Наказом від 3 січня 2017 року № 4-4 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України його було звільнено за прогул без поважних причин.

Позивач вважав, що його звільнено незаконно, оскільки із зазначеним наказом він не ознайомлений, не вказано причини звільнення, дати, місяця та року, коли ним допущено порушення трудової дисципліни. Крім того, звільнення відбулось без попередньої згоди первинної профспілкової організації ДП "Кременецьке лісове господарство".

Зазначив, що 2 грудня 2016 року був відсутній на роботі з поважних причин, оскільки його було викликано повісткою в якості свідка у слідче відділення Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, де з його участю з 9 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. проводилися слідчі дії у кримінальному провадженні.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив поновити його на роботі на посаді лісничого у ДП "Кременецьке лісове господарство"; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 3 січня 2017 року до дня ухвалення рішення суду та 7 тис. грн на відшкодування завданої йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у складі судді МочальськоїВ. М. від 23 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді лісничого ДП "Кременецьке лісове господарство" з 3 січня 2017 року.

Стягнуто з ДП "Кременецьке лісове господарство" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44 550 грн 09 коп. та

5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за місяць у розмірі 7 615 грн 40 коп. допущено до негайного виконання. В решті позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Сташківа Б. І., Щавурської Н. Б., Хоми М. В. від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ДП "Кременецьке лісове господарство" відхилено. Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 червня 2017 року залишено без змін.

У листопаді 2017 року ДП "Кременецьке лісове господарство"звернулося до районного суду із заявою про перегляд рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 червня 2017 року за нововиявленими обставинами посилаючись на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, взяв до уваги довідку тимчасово виконуючого обов'язки начальника Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Щура М. М. за № 1763/109/02/15-р від 2 січня

2017 року, у якій зазначено, що 2 грудня 2016 року ОСОБА_4 було викликано повісткою для проведення за його участі слідчих дій. Позивач перебував на допиті в якості свідка в слідчому відділі поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 2 грудня 2016 року в період часу з 09 год. 05 хв. по 13 год.00 хв. та з 14 год.12 хв. по 16 год. 00 хв. Проте, у відповіді Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за № 3-19/02/9/1-2017 від 1 листопада 2017 року вказано, що у протоколі допиту заступником начальника слідчого Капранчуком Р. В. з технічних причин помилково було зазначено, що слідчі дії з ОСОБА_4 проводились 2 грудня 2016 року з 09 год 05 хв. по 13 год 00 хв., що не відповідає Журналу обліку доставлених, відвідуючи та запрошених (де зазначено, що ОСОБА_4 перебував з 09 год. 00 хв. по 10 год. 00 хв. та з

14 год. 00 хв. по 17 год. 55 хв.). Вважає ці обставини нововиявленими, про які на час розгляду справи заявник не знав і не міг знати.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області

у складі судді Білосевич Г. С. від 23 листопада 2017 року у задоволенні заяви ДП "Кременецьке лісове господарство" про перегляд рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 червня 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Ткач О. І., Гірського Б. О., Бершадської Г. В. від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу ДП "Кременецьке лісове господарство" відхилено. Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 листопада

2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП "Кременецьке лісове господарство"посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення Кременецького районного суду Тернопільської області

від 23 червня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви ДП "Кременецьке лісове господарство" про перегляд рішення районного суду за нововиявленими обставинами, суди, вірно застосувавши положення статей 361, 365 ЦПК України (2004 року), дійшли до правильного висновку про те, що наведені заявником підстави та обставини у розумінні положень ЦПК України не є нововиявленими, оскільки інформація, зазначена у довідці Головного управління в Тернопільській області, була предметом дослідження та оцінки в судовому засіданні судів першої та апеляційної інстанцій.

Зазначені висновки судів попередніх інстанцій відповідають роз'ясненням, наданим судам у абзацах першому та другому пункту 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», у яких зазначено, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 23 січня 2018 року у справі за заявою державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» про перегляд рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 червня 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д.Д. Луспеник

Ю.В. Черняк