Справа №242/694/18
Провадження№2-о/242/109/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 липня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Владимирської І..М., при секретарі - Сафроновій К.В., за участю заявника ОСОБА_1, за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Селидове цивільну справу в окремому провадженні за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування своєї заяви вказала, що вона в 1994 році приїхала на постійне місце мешкання до своєї матері ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1. Вона за весь час проживання офіційно була працевлаштована та по теперішній час працює в ДНЗ «Пролісок» вихователем та вчителем логопедом. З метою оформлення громадянства України, в червні 2017 року, вона звернулась до Селидівського відділу державної міграційгої служби в Донецькій області, які надали їй роз'яснення, що однією з підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» є постійне проживання особи, або визначених цією статтею кровоспорідних родичів на території України до 24 серпня 1991 року, та відповідно до п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень від 27.03.2001 року № 215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до вказаного періоду на території України, подається відповідне рішення суду. Просить встановити факт, що ОСОБА_3, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року, а саме в період з 1988 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала повністю, просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи ГУДМС України в Донецькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти вимог заявника не заперечувала та просила їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що заявниця з 1994 року мешкала зі своєю померлою матір'ю ОСОБА_3 в м. Селидове. Мати заявниці ОСОБА_3 мешкала на території України з 1988 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого с. Підгорне, Підгорненської сільради Луговського району, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3. (а.с.3).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно форми 1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_4, мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно форми 16 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України прибула з Дніпропетровської області с. Першотравенськ в грудні 1988 року та мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно форми А, форми 16 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, прибула з Тюменської області м. Ноябрськ 29.05.1992 року, грудні 1996 року та мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді на запит № 08-4/1153 від 06.07.2018 року, виданого Відділом реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована з 16.12.1988 року за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, була зареєстрована з 16.06.1992 р. по 22.06.1993 р., з 08.10.1996 р. по 04.04.2000 р.; з 02.10.2000 р. по 14.11.2000 р. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 12.11.1991р.

Підстави набуття громадянства України передбачені ст. 6 Закону України «Про громадянство України», згідно з якою громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» передбачені умови набуття громадянства України за територіальним походженням, зокрема, частиною 1 даної статті встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до рекомендацій, викладених Верховним Судом України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.).

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги заявника підлягають повному задоволенню, оскільки матеріалами справи та показами свідка підтверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, проживала на території України з 1988 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 рік, в тому числі станом на 24.08.1991 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України « Про громадянство», ст.ст. ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273,315 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1), заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області (місцезнаходження: 87515, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 20, ) про встановлення факту постійного проживання на території України- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, на території України з 1988 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 рік, в тому числі станом на 24.08.1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06 липня 2018 року.

Суддя І.М. Владимирська