Справа № 159/260/18
Провадження № 2/159/350/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.И.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, 3 - х % річних за період строчення виконання зобов"язання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16.01.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що 26.07.14 р. відповідач позичив у неї 8 000 Євро під розписку до 26.07.15 р.. Однак, відповідач свого зобов»язання не виконав. Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернення їй грошей, однак, безрезультатно. Покликаючись на ст. ст. 1 046, 1 047, 1 049, 1 050, 625 ЦК України, зазначає, що за станом на 12.01.08 р. офіційний курс гривні щодо Євро складає 3 418, 3211 грн. за 100 Євро, а тому відповідач має повернути їй суму, що є еквівалентною у гривні сумі 273 465 грн. 70 коп.. Період прострочення виконання зобов»язання склав з 26.07.14 р. по 12.01.18 р.. Зазначає, що з врахуванням 3 % річних за 41 місяць відповідач має їй сплатити 28 030 грн. 23 коп., а всього 301 495 грн. 93 коп.. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь 273 465 грн. 70 коп. боргу, 28 030 грн. 23 коп. 3 відсотків річних та судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 07.02.18 р. було відкрито провадження у справі по розгляду у спрощеному позовному усному провадженні з повідомленням сторін та представника позивача - адвоката.

Вказану вище ухвалу суду відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку.

За станом на 27.04.18 р. відповідач відзиву на позову заяву до суду не подав.

Ухвалою судді від 16.01.18 р. заяву позивача про забезпечення позову було повернуто.

У судове засідання позивач та її представник адвокат не з»явились, хоча належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо представником позивача адвокатом подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності; зазначено, що позов підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлявся. Про причини неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позовну заяву до суду не подав.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до змісту ст. 625 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ст. 1 046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики).

Як вбачається з оригіналу розписки відповідача від 26.07.14 р., наданої у розпорядження суду представником позивача адвокатом, відповідач позичив у позивача 8 000 Євро і зобов»язувався їх повернути на протязі одного року до 26.07.15 р..

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як зазначено у ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту й інших вимог, які звичайно ставляться.

Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 536 ЦК України, також передбачає сплату процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 1 050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У випадку, коли у договорі не зазначено розміру процентів, цивільно - правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК.

Тому, хоча у договорі позики, що стверджений оригіналом розписки, сторони не зазначили розміру процентів, цивільно - правова відповідальність відповідача за порушення грошового зобов'язання настає на підставі ст. 625 ЦК.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, дійсно, отримав від позивача в борг як позику зазначену позивачем загальну суму позики, що зобов»язувався повернути в строк до 26.07.14 р., однак, за станом на даний час свого зобов»язання не виконав.

Сума заборгованості нарахована позивачем вірно та зауважень у суду не викликає.

А тому сума боргу, що підтверджений оригіналом розписки від 26.07.14 р., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у гривневому еквіваленті з врахуванням офіційного курсу гривні до Євро відповідно до наведеного позивачем розрахунку суми боргу.

Стягненню також підлягає і сума 3 х % річних, так як у розписці інших умов сторонами не визначено, однак, за період прострочення зобов»язання, що складає не 41, як про це зазначає позивач, а 29 місяців, а саме: за період з 26.07.15 р. (день, у який мало бути виконане зобов»язання) по 12.01.18 р. (дата звернення з розглядуваним позовом до суду), так як період прострочення виконання зобов»язання слід відраховувати не з дня виникнення договірних зобов»язань між сторонами (26.07.14 р.) за договором позики, а з дня, що визначений сторонами договору як день, у який зобов»язання вже підлягало виконанню і набуло статусу простроченого, тобто, з 26.07.15 р..

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобовязання.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Статтею 530 ЦК визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, на користь позивача з відповідача слід стягнути:

- суму боргу за розпискою від 26.07.14 р., що складає 8 000 Євро, з врахуванням офіційного курсу валют гривні щодо Євро, що за станом на 12.01.08 р. складав 3 418, 3211 грн. за 100 Євро; є еквівалентним сумі 273 465 грн. 70 коп.;

- 3 % річних за 29 міс. прострочення виконання зобов»язання, що складає суму 19 826 грн. 26 коп. (3 % річних х суму боргу 273 465 грн. 70 коп. х 29 міс. : 12 (кількість місяців у році);

а також - суму судових витрат у справі, що понесені позивачем, у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 253, 251, 526, 549 552, 536, 621, 625, 626, ч. 1 ст. 631, ч. 1 ст. 612, 1 046, 1 048, 1 050, 1 054, 1 055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

- борг в сумі 273 465 (двісті сімдесят три тисячі чотириста шістдесят п»ять) грн. 70 коп., що є еквівалентним сумі боргу - 8 000 (вісім тисяч) Євро;

- 19 826 (дев»ятнадцять тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 26 коп. 3 % річних за 29 (двадцять дев»ять) міс. прострочення виконання зобов»язання за період з 26.07.15 р. по 12.01.18 р.,

та 2 932 (дві тисячі дев»ятсот тридцять дві) грн. 65 коп. судових витрат, а всього: 296 224 (двісті дев»яносто шість тисяч двісті двадцять чотири) грн. 61 коп..

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, 17.12.82 р. н., і. н. НОМЕР_1, паспорт серії АС № 516561, прож. за адресою: 45066, с. Дроздні Ковельського району Волинської області, вул. Незалежності, 30.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3, адреса: 45034, смт. Люблинець Ковельського району Волинської області, вул. Жовтнева, 64 «А»/8.

Відповідач - ОСОБА_2, прож. за адресою: 45004, м. Ковель Волинської області, вул. Шевченка, 63/2.

Головуючий:ОСОБА_4