Справа № 161/4736/18
Провадження № 2/161/1962/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2008 року постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ було накладено арешт на нерухоме майно позивача, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Підставою обтяження було укладення іпотечного договору . Зазначає, що ним було повністю погашена заборгованість, що підтверджується заявою ПАТ «Укрсоцбанк». Звернувшись з заявою до Першого ВДВС м. Луцька з проханням зняти арешт з вищевказаного нерухомого майна отримав відмову, у звязку з чим просить суд зняти арешт з нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладений Першим ВДВС м. Луцька.

До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити.

Представник відповідача подала суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити у її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що постановою АА 675812 від 28 листопада 2007 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Харченко було накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 6216563) на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1 Підставою обтяження є укладення іпотечного договору № 2566 від 13 липня 2005 року, між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 На даний час дане обтяження не зняте (а.с. 4-5).

ОСОБА_1 були виконані усі умови кредитних зобовязань перед ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується заявою № 09.201-86/84-36 від 05.01.2018 року (а.с. 10).

Відповідно до листа Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області № 8260 від 08.02.2018 року вбачається, що усі борги по яких були відкриті виконавчі провадження сплачені. Крім того було повідомлено, що арешт, накладений на майно позивача не можливо зняти, виконавче провадження на підставі якого було винесеного постанову про арешт нерухомого майна боржника відсутнє, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за їх терміном зберігання (а.с. 7-9)

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час вчинення вказаних виконавчих дій, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід зняти арешт з нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на яке, згідно постанови державного виконавця ВДВС Луцького МУЮ Харченко від 13 грудня 2007 року було накладено обтяження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 81, 82, 84, 247, 263-265, 267, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про зняття арешту задовольнити.

Зобовязати Перший відділ Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області зняти арешт з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1, накладений постановою АА 675812 від 28 листопада 2007 року державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Харченко, реєстровий номер обтяження: 6216563.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 21 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська