"30" березня 2018 р.
Справа №642/5613/17
Провадження №2/642/116/18
22 березня 2018 року Ленінського районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Шрамко Л.Л.
з участю секретаря - Бондаренко В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.04.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що через втрату взаємного почуття любові один до одного, різні погляди на життя та сімейні цінності сторони не можуть жити разом, у зв'язку з чим шлюбні стосунки та спілкування припинені більше чотирьох років тому. Примирення є неможливим.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про слухання справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.
Виходячи з положень ст.ст.130, 280 ЦПК України суд вважає відповідача повідомленим про слухання справи, у зв'язку з чим справу можливо розглянути у відсутності відповідача, та постановити заочне рішення у справі.
Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.
Сторони зареєстрували шлюб 02 квітня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 02.04.2003, актовий запис №110.
Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.05.2003.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Сторони тривалий час не проживають як подружжя. Дитина мешкає з позивачем. Претензій майнового характеру та щодо утримання і виховання доньки - немає.
За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини.
Статтею 113 СК України закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Право на вибір прізвища належить до особистих немайнових прав подружжя. Воно дістає вияв у можливості вибору дружиною і чоловіком прізвища при укладенні шлюбу, його зміни у період шлюбу, вибору прізвища після розірвання шлюбу.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 89, 141, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 56, 110, 112 СК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до (реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2), зареєстрований 2 квітня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова (актовий запис № 110).
Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_1.
Дане заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова протягом 30 днів з дня оголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко