Номер провадження: 22-ц/785/1183/18
Номер справи місцевого суду: 491/1336/16-ц
Головуючий у першій інстанції Дорош В. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Справа №491/1336/16ц

Провадження №22ц/785/1183/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

з участю секретаря судового засідання- Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, діючої в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області, ухваленого під головування судді Дорош В.В. 09 червня 2017 року в смт. Ананьїв,Одеської області ,-

встановила:

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і з врахуванням уточнень в обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 08 серпня 2014 року близько 20 години, знаходячись на центральній вулиці с. Романівка Ананьївського району Одеської області, малолітній син відповідача ОСОБА_5 кинув дерев'яну палицю в напрямку сина позивачки ОСОБА_3, в результаті чого вказана палиця влучила йому під праве око. В Ананьївській ЦРЛ йому була надана перша медична допомога і вони повернулися додому. Однак синові стало погано і 11 серпня 2014 року вони знову поїхали до Ананьївської ЦРЛ, де йому була знову надана медична допомога і його було направлено до Одеської обласної лікарні, а далі він був направлений до Одеської лікарні ім.Філатова, де йому була зроблена операція по заміні хрусталика ока.

Позивачка посилалася на те, що через вказану операцію вони неодноразово возили сина в лікарню, на що витрачались значні матеріальні кошти.

За фактом, який мав місце 08 серпня 2014 року Ананьївським ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області було відкрите кримінальне провадження та постановою слідчого від 24 лютого 2016 року кримінальне провадження було закрите у зв'язку з тим, що винуватець спричинення її сину тілесних ушкоджень є малолітнім.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 малолітній ОСОБА_3 визнаний дитиною-інвалідом. У зв'язку з лікуванням сина, поїздками до м. Одеси до лікарні на операції, винаймання житла та транспорту, придбання ліків та продуктів харчування, вони понесли значні матеріальні збитки на загальну суму 16 020, 14 гривень.

Крім того їм завдана і моральна шкода, яка виразилася в тому, що діями сина відповідача, її синові спричинені тілесні ушкодження, він став інвалідом з дитинства і вказане буде його супроводжувати на протязі всього життя, а також буде супроводжувати і його батьків, а тому вона просить стягнути з відповідача і моральну шкоду в розмірі 110 000 гривень.

Позивач остаточно просила суд, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки у розмірі 16020 грн. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 110 000 грн. (а.с.1-3,66).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 09 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2, в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2, 16 020 гривень 14 копійок матеріальної шкоди; 5 300 гривень витрат на правову допомогу; 15 000 гривень моральної шкоди; 1 666 гривень 50 копійок витрат судового збору; 1 350 гривень витрат пов'язаних з явкою до суду, а всього на загальну суму 39 336 гривень 64 копійки.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення сум моральної шкоди та витрат пов'язаних з явкою до суду ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4, 640 гривень 00 копійок судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 114-116).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано ненадання позивачкою жодного доказу спричинення тілесних ушкоджень її сину саме сином відповідачки, тому ст. 22 ЦК України, яка передбачає відшкодування шкоди майну потерпілого застосована неправильно; не враховано судом, що кримінальне провадження закрито в зв'язку з відсутністю в діянні складу злочину.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що факт нанесення тілесних ушкоджень її синові сином відповідачки підтверджують свідки та й сама відповідачка не заперечувала цього на слідстві.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що в судовому засіданні встановлено факт нанесення та спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому синові позивачки неповнолітнім сином відповідачки, в результаті чого син позивачки проходив відповідне лікування та матеріальні витрати підтверджені документально.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин /фактів/, що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію про предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечеь. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування / ст. 77 ЦПК України/.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.08. 2014 року в с. Романівка Ананьївського району Одеської області неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав тілесні ушкодження ока в результаті дій неповнолітнього ОСОБА_5.

По даному факту Ананьївським відділенням поліції Котовського відділу поліції ГУНП в Одеській області у лютому 2016 року за заявою ОСОБА_2 було розпочато досудове розслідування та постановою начальника Ананьївськоого ВП від 28.10.2016 року було закрито кримінальне провадження в зв'зку з відсутністю в діянні складу злочину. В тексті постанови зазначено, що під час досудового слідства вичерпано всі можливості для усунення сумнівів /доказів/ щодо участі ОСОБА_5, а також те, що ОСОБА_5 не достиг віку, з якого настає кримінальна відповідальність / а.с.43/.

Факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ОСОБА_3 підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи / ст. 79 ЦПК України/.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В судовому засіданні колегії суддів, ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_4 ніколи не заперечувала факт спричинення її сину тілесних ушкоджень ,саме сином відповідача. ОСОБА_4 разом з водієм ОСОБА_11 на автомобілі возили її сина у лікарню, обіцяла надавати матеріальну допомогу.

Тому посилання апеляційної скарги на відсутність доказів спричинення тілесних ушкоджень сину позивачки саме сином відповідачки є безпідставними та спростовуються показами свідків та постановою начальника Ананьївськоого ВП від 28.10.2016 року(а.с.43), які є належними та допустими доказами у справі .

Розмір спричиненої позивачці матеріальної шкоди підтверджується медичними документами про лікування ОСОБА_3 в результаті отриманої травми та квитанціями про сплату медичних послуг, придбання ліків /а.с. 7-34/.

Суд першої вінстанції вірно визначив розмір майнової шкоди та правомірно стягнув її з відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди ,суд першої інстанції вірно посилався на положення ст.ст.23,1167 ЦК України та з врахуванням обставин справи, перенесених малолітнім ОСОБА_3 болі, незручностей ,порушення звичайного складу життя та внаслідок чого отримання інвалідності вірно встановив , наявність права на отримання компенсації моральної шкоди , з розміром якої погодилась позивач.

Суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати, пов'язані з оплатою правничої допомоги та витрати пов'язані з лікуванням малолітнього ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 доводів щодо спростування розміру стягненних судом судових витрат ,витрат на правову допомогу та майнової шкоди не наведено.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції ,в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції- залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384,390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова