Провадження № 2/344/1288/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивач 16.10.1998 року уклав договір купівлі-продажу 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1, із ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_5, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_5 та її брату по материній лінії ОСОБА_6. Вказаний договір від її імені уклала її тітка (на даний момент покійна), оскільки ОСОБА_5 перебувала в місцях позбавлення волі за вбивство брата ОСОБА_6 - співвласника даної квартири. Під час відбування покарання ОСОБА_5 померла. Відповідно до ст.1224 ЦК України ОСОБА_5 усунена від права спадкування після смерті брата, як особа, яка умисно позбавила життя спадкодавця. Жодних спадкоємців 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 не залишилось, а тому вказана частка квартири не має власника. Позивач проживає з 1998 року у вказаній квартирі, добросовісно та відкрито володіє цим майном більше 15 років, постійно сплачує комунальні послуги. А тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог у звязку із їх безпідставністю та необгрунтованістю. Просила відмовити в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами ОСОБА_1, який проживає у вказаній квартирі з 1998 року. Раніше там проживали сестра з братом. Сестра зарізала брата, за що була засуджена та відбувала покарання. Її тітка продала квартиру ОСОБА_1, який заселився у 1998 році разом із дружиною та сином, і до сьогоднішнього дня проживає в квартирі.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з копії технічного паспорта ОСОБА_2 обласного бюро технічної інвентаризації від 31.05.1995 року, квартира №3, що знаходиться в будинку №13В по вул. Кривоноса в м.Івано-Франківську, передана у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 5).

Згідно копії вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.05.1998 року ОСОБА_5 визнано винною за ст.94 КК України та призначено покарання сім років позбавлення волі з утриманням в виправно-трудовій колонії загального режиму (а.с. 7-8).

16.10.1998 року між ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу квартири серії ААМ №377772, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за №Д-1673, відповідно до якого представник продавця продав, а покупець купив належну ОСОБА_5 1/2 частку квартири №3, яка знаходиться в м.Івано-Франківську по вул. Кривоноса в будинку №13В. Квартира однокімнатна, житловою площею 16,24 кв.м., загальною площею 26,46 кв.м. (а.с. 6).

Як вбачається з поданих позивачем копій квитанцій ПАТ КБ ПриватБанк, Ощадбанк за період з 29.07.2003 року по 04.11.2018 року, ОСОБА_1 оплачував комунальні послуги за квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19-31).

Частиною 1 статті 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Враховуючи те, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.05.1998 року ОСОБА_5 визнано винною в умисному вбивстві брата по материній лінії - ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 усунена від права спадкування після смерті ОСОБА_6

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, визначено, що, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи те, що як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено показами свідків, позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 протягом девятнадцяти років, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, ст. ст. 344, 1224 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 27.04.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.