Номер провадження: 22-ц/785/1282/18
Номер справи місцевого суду: 523/3369/15-ц
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: апелянта ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 березня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_6 про стягнення коштів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05.12.2012р. він уклав з ФОПОСОБА_7. Договір підряду №43 про надання послуг по виготовленню проектно-технічної документації. За умовами вказаного договору він замовив у відповідача організацію робіт по виготовленню технічного паспорту на нерухоме майно - будинок відпочину АДРЕСА_1, територія Сичавської сільської ради, Комінтернівського району, Одеської області та організацію інших робіт згідно умов договору.

За замовлені послуги позивач сплатив 6 770 гривень.

ФОПОСОБА_7., в свою чергу прийняла на себе зобов'язання на протязі 60 днів з дня підписання договору виконати умови укладеного договору. Проте відповідач прийняті зобов'язання не виконав, отримані грошові кошти не повернув.

Посилаючись на вказане, позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути збитки в розмірі 6 770 гривень, а також посилаючись на ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 148 263 гривень за 730 днів прострочення виконання зобов'язання з підстав наведених у позовній заяві.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12 травня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю за таких підстав.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Так, однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення та строку на його апеляційне оскарження) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс16, від 17 лютого 2016 року № 6-76цс16.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В обґрунтування свого права на апеляційне оскарження апелянт, який не брав участі у справі, посилається на те, що 06 грудня 2012 року між ним та ФОП ОСОБА_6 було укладено Договір субпідряду №43б, відповідно до умов якого на нього було покладено обов'язки щодо організації робіт з виготовлення технічного паспорту нерухомого майна - будиноку відпочину АДРЕСА_1, територія Сичавської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області; організації робіт із замовлення технічної документації для укладення договору суборенди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування існуючого об'єкту нерухомості; організації роботи з виконання висновку проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкту нерухомості; заповнення та подача акту готовності та прийняття вексплуатацію у інспекцію державно - архітектурного контролю; отримання свідоцтва на право власності на вказаний у договорі об'єкт нерухомості.

Зазначені послуги та роботи відповідають послугам та роботам, що визначені Договором підряду №43, а тому він, як субпідрядник сумісно із ОСОБА_6 займався їх виконанням.

Відповідно до п.2.3.3 Договору субпідряду субпідрядник зобов'язаний відшкодувати фінансові збитки, пов'язані із виникненням у ФОП ОСОБА_6 зобов'язань (штрафів, пені та ін..) перед генпідрядником - ОСОБА_5 у разі, якщо вони виникли внаслідок із неналежним виконанням основного договору підряду.

А тому, він зобов'язаний відшкодувати фінансові збитки, стягнуті рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12 травня 2015 року.

Доводи апелянта щодо наявності у нього права на апеляційне оскарження рішення суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи з таких підстав.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що оскаржуване рішення зачіпає його права та інтереси, однак апеляційна скарга не містить посилання на те, які саме права, інтереси, обов'язки апелянта вирішено оскаржуваним рішенням.

Так відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником- як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником- за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи вказану норму права, судова колегія приходить до висновку, що прямих правових зв?язків між замовником та субпідрядником не встановлюється, оскільки у взаєминах з субпідрядниками функції замовника виконує генеральний підрядник.

Так, генпідрядник несе відповідальність перед замовником за порушення субпідрядником його зобов?язань, а перед субпідрядником - за порушення зобов?язань замовником. Таку відповідальність генпідрядник вправі перекласти потім відповідно на субпідрядника і замовника, якщо порушення договірних зобов?язань було викликане їхніми діями. Пряме пред?явлення вимог замовника і субпідрядника одне до одного не допускається.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушення прав ОСОБА_4 судовим рішенням по справі про стягнення коштів відповідно до Договру підряду №43 від 05.12.2012р. замовником ОСОБА_5 з генпідрядника ФОП ОСОБА_6, також апелянтом не доведено, що вказане рішення виконано, та його виконанням порушені його права.

Відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» якщо після прийняття апеляційної скарги до розгляду буде встановлено, що апеляційну скаргу подано особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

За таких обставин, ОСОБА_4 не довів, що при розгляді цієї справи суд вирішував питання про його права та обов'язки, тобто, що він має передбачене ст. 292 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення та строку на його апеляційне оскарження) чи ч. 1 ст. 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження рішення у цій справі, а тому апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015 року підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 352, 362, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Закрити апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 27 лютого 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

П.М.Черевко

Р.Д.Громік