Справа № 308/5230/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 червня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію за віком, призначену їй відповідно до норм Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.п. 6.2 п. 6 постанови правління Пенсійного фонду України від 09.07.2015 року № 12-1 «Про підсумки роботи органів Пенсійного фонду України за І півріччя поточного року» щодо організації роботи по документальній перевірці даних електронних реєстрів та пенсійних справ, відібраних за результатами співставлення даних про заробітну плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсій, з наявними даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов»язкового державного соціального страхування, на виконання наказу Пенсійного фонду України № 140 від 25.08.2015 року та наказу головного управління ПФУ в Закарпатській області № 82 від 31.08.2015 року, управлінням проводилися перевірки за результатами співсталення даних в автоматизованих системах, та при проведенні звірки баз даних автоматизованої обробки пенсійної документації та реєстру застрахованих осіб, виявлено розбіжності, які призвели до переплати пенсії. Сума безпідставно виплачених коштів за період з 01.02.2012 року по 31.12.2015 року становить 1661,00, згідно з розрахунком за пенсійною справою № 107303. Вказує, що управління зверталось до відповідача з листом, в якому повідомляло про виплату пенсії, однак дане звернення відповідачем було проігнороване та в добровільному порядку погашення заборгованості, яка виникла внаслідок переплати пенсії, не відбулося.

Зазначає, що відповідно до пункту 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільної повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Також вказує, що ст. 1215 ЦК України встановлює перелік майна, яке, незважаючи на відсутність підстав для його набуття, не підлягає поверненню особі, що його втратила. Відповідно до пункту 1 цієї статті, не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендія, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Тобто, стверджує, що однією з умов, за якою перелічене вище майно не підлягає поверненню є те, що така виплата не є наслідком рахункової помилки з боку фізичної або юридичної особи, яка виплатила ці суми набувачу.

Крім того зазначає, що законодавство в даний час не містить визначення поняття «рахункова помилка», але цією категорією оперують на практиці. До рахункових помилок прийнято відносити такі помилки в нарахованих сумах, які виникли в результаті неусвідомлених дій або випадкових подій і виявлення яких не вимагає правової оцінки, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп'ютерну програму, які не вимагають правової оцінки.

Лічильною (рахунковою) помилкою у постанові від 24.12.1999 № 13 Верховний Суд України називає неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. І додає, що не можуть, вважатися такими помилками і пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону й інших нормативно-правові актів, у тому числі колективного договору.

А тому на підставі вищенаведеного просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені пенсіонерові суми пенсії по віку у розмірі 1661,00грн.

В судове засідання представник позивача не з"явився, на адресу суду надійшла заява представника про розгляд позовної заяви без участі представника позивача. Крім того представник у заяві зазначив , що позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини нявки суду не відомі, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію за віком.

Судом встановлено, що відповідно до п.п. 6.2 п. 6 постанови правління Пенсійного фонду України від 09.07.2015 року № 12-1 «Про підсумки роботи органів Пенсійного фонду України за І півріччя поточного року» щодо організації роботи по документальній перевірці даних електронних реєстрів та пенсійних справ, відібраних за результатами співставлення даних про заробітну плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсій, з наявними даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов»язкового державного соціального страхування, на виконання наказу Пенсійного фонду України № 140 від 25.08.2015 року та наказу головного управління ПФУ в Закарпатській області № 82 від 31.08.2015 року, управлінням проводилися перевірки за результатами співсталення даних в автоматизованих системах та при проведенні звірки баз даних автоматизованої обробки пенсійної документації та реєстру застрахованих осіб, виявлено розбіжності, які призвели до переплати пенсії в розмірі 1661,00

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року.

Згідно з п. 4 вищезазначеного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законом визначено дві умови, за наявності яких можливе повернення надміру сплаченої суми пенсії: по-перше, якщо така виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум та наявність рахункової помилки покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові, стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями чи підроблених документів тощо.

Позивачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів зловживань з боку відповідача ОСОБА_1, що стверджували б про її недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та отриманні надмірної суми пенсії.

Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була виплачена позивачем відповідачу, також не знайшли свого підтвердження.

Окрім того, оскільки у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України законодавець чітко визначає характер помилки, яка може бути підставою для повернення коштів, а саме - рахункова помилка, то можна дійти висновку, що не всі помилки є підставою для повернення надміру сплачених пенсій, а лише ті, які пов'язані з помилками у розрахунках (арифметичні).

Як вбачається з п. 24 Постанови від 24.12.1999 № 13 Верховного Суду України, до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Водночас, до позовної заяви не долучено доказів, зокрема, висновку ревізії, акту перевірок чи службового розслідування, на підставі яких є можливим встановлення причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії.

Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.12, ч. 1 ст. 13, ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

На підставі наведеного, керуючись ст. 1215 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя: О.А. Придачук