Справа № 523/9367/17
Провадження №2/523/128/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Строчковського О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС» про стягнення грошової суми (авансу) за попередніми договорами купівлі-продажу транспортних засобів та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС» до ОСОБА_3 про стягнення збитків (упущеної вигоди), -

встановив:

ОСОБА_3, звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» суму авансу виплаченого відповідачу на підставі попереднього договору купівлі продажу транспортного засобу № 0509/6/12 від 05.09.2012р., в розмірі 222 943,21 грн. Також в суді перебували справи №523/9363/17; №523/9369/17; №523/9361/17; 523/9365/17; 523/9368/17 за позовами ОСОБА_3, до Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС» про стягнення грошової суми (авансу) на підставі попередніх договорів купівлі продажу транспортного засобу № 0509/5/12 від 05.09.2012р., в розмірі 216 356,34 грн.; № 0509/4/12 від 05.09.2012р., в розмірі 278 551,17 грн.; №2705-4213від 27.05.2013р., в розмірі 107 951,00 грн., № 2705-4235 від 27.05.2013р., в розмірі 140 951,00 грн.; № 0103-4211 від 01.03.2013р., в розмірі 145 966,00 грн.

Зазначені позови ухвалою суду від 10.10.2017р., об'єднані в одне провадження (а.с. 38).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» було укладено попередні договори купівлі продажу транспортного засобу № 0509/6/12 від 05.09.2012р., (далі Договір№1) на придбання автобусу пасажирського марки «БАЗ», модель А079.14, р/н НОМЕР_1 (далі автобус р/н НОМЕР_1) за ціною 530 813,43 грн.; № 0509/5/12 від 05.09.2012р., (далі Договір №2) на придбання автобусу пасажирського марки «БАЗ», модель А079.14, р/н НОМЕР_2 (далі автобус р/н НОМЕР_2) за ціною 530 813,43грн.; № 0509/4/12 від 05.09.2012р., (далі Договір №3) на придбання автобусу пасажирського марки «БАЗ», модель А079.14, р/н НОМЕР_3 (далі автобус р/н НОМЕР_3) за ціною 530 813,43 грн.; № 2705-4213 від 27.05.2013р., (далі Договір №4) на придбання автобусу пасажирського марки «I-VAN», модель А07А-30, р/н НОМЕР_4 (далі автобус р/н НОМЕР_4) за ціною 432 640,11 грн.; № 2705-4235 від 27.05.2013р., (далі Договір №5) на придбання автобусу пасажирського марки «I-VAN», модель А07А-30, р/н НОМЕР_5 (далі автобус р/н НОМЕР_5) за ціною 432 640,11 грн.; № 0103-4211 від 01.03.2013р., (далі Договір №6) на придбання автобусу пасажирського марки «I-VAN», модель А07А-30, р/н НОМЕР_6 (далі автобус р/н НОМЕР_6) за ціною 462 902,72 грн.

Попередніми договорами було передбачено внесення коштів щомісячно згідно до графіку платежів Додаток №1 до кожного Договору. За Договором № 1 оплата мала здійснюватися з вересня 2012р., по травень 2017р., із встановленням розміру завдатку в 18 442,36 грн., за Договором № 2 з вересня 2012р., по травень 2017р., із встановленням розміру завдатку в сумі 18 442,36 грн., за Договором № 3 з вересня 2012р., по травень 2017р., із встановленим розміром завдатку в сумі 18 442,36 грн., за Договором № 4 з травня 2013р., по січень 2018р., із встановленим розміром завдатку в сумі 14 309,89 грн., за Договором № 5 з травня 2013р., по січень 2018р., із встановленим розміром завдатку в сумі 18 442,36 грн., за договором № 6 з березня 2013р., по листопад 2017р., із встановленим розміром завдатку в сумі 15 578,63 грн.

Після здійснення всіх платежів, між ним та ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» мали бути укладені договори купівлі-продажу зазначених автобусів. Здійснивши оплату за Договором № 1 на загальну суму 222 943,21 грн., за Договором № 2 на загальну суму 216 356,34 грн., за Договором № 3 на загальну суму 278 551,17грн., за Договором № 4 на загальну суму 107 951,00 грн., за Договором № 5 на загальну суму 140 951,00 грн., та за Договором № 6 на загальну суму 145 966,00 грн. Також зазначає, що у зв'язку із скрутним матеріальним становищем не мав можливості продовжувати виконання умов договорів, та не мав можливості вчасно і в повному обсязі здійснювати належні платежі. З 18.09.2014р., дізнався, що попередні Договори були розірвані ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» в односторонньому порядку. Враховуючи те, що основні договори купівлі-продажу укладені не були, сплачені ним суми за попередніми договорами є авансом, який повертається у тому самому розмірі в якому був отриманий не залежно від того, яка сторона відмовилася від укладання договору та з яких причин.

Представник відповідача вимоги позову не визнав та пояснив, що за попередніми Договорами позивач взагалі не здійснював платежів, що змусило ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» в односторонньому порядку, відповідно п. 5.3. Договорів, розірвати попередні договори купівлі-продажу.

Крім того, ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» пред'явило зустрічний позов до ОСОБА_3, про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих неналежним виконанням попередніх договорів та просило стягнути кошти в розмірі 1 242 067,06 грн. В обґрунтування вимог представник ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» посилався на те, що від підприємств на адресу товариства надходили комерційні пропозиції щодо придбання пасажирських автобусів, але з урахуванням укладення попередніх договорів з ОСОБА_3, ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» відмовилось від продажу автобусів. У випадку продажу автобусів, товариство мало б змогу покласти кошти на депозитний рахунок та отримати прибуток від продажу автобусу р/н НОМЕР_1 в сумі 84 265,69 грн., крім того, за зазначений час відбулося знецінення автобусу - втрата товарної цінності на 220 517,43 грн., отже збитки складають 304 783,12 грн. Аналогічно розраховані збитки завдані позивачу від не продажу автобусу р/н НОМЕР_4 в розмірі 67 743,00 грн., автобусу НОМЕР_3 в розмірі 308 393,12 грн., автобусу НОМЕР_2 в розмірі 305 876,12 грн., автобусу НОМЕР_6 в розмірі 166 724,19 грн., автобусу НОМЕР_5 в розмірі 88 547,51 грн., що становить загальну суму збитків від не продажу зазначених автобусів в розмірі 1 242 067,06 грн..

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що між ОСОБА_3, та ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» було укладено попередні договори купівлі продажу транспортного засобу № 0509/6/12 від 05.09.2012р., (далі Договір№1) на придбання автобусу пасажирського марки «БАЗ», модель А079.14, р/н НОМЕР_1 (далі автобус р/н НОМЕР_1) за ціною 530 813,43 грн.; № 0509/5/12 від 05.09.2012р., (далі Договір №2) на придбання автобусу пасажирського марки «БАЗ», модель А079.14, р/н НОМЕР_2 (далі автобус р/н НОМЕР_2) за ціною 530 813,43грн.; № 0509/4/12 від 05.09.2012р., (далі Договір №3) на придбання автобусу пасажирського марки «БАЗ», модель А079.14, р/н НОМЕР_3 (далі автобус р/н НОМЕР_3) за ціною 530 813,43 грн.; № 2705-4213 від 27.05.2013р., (далі Договір №4) на придбання автобусу пасажирського марки «I-VAN», модель А07А-30, р/н НОМЕР_4 (далі автобус р/н НОМЕР_4) за ціною 432 640,11 грн.; № 2705-4235 від 27.05.2013р., (далі Договір №5) на придбання автобусу пасажирського марки «I-VAN», модель А07А-30, р/н НОМЕР_5 (далі автобус р/н НОМЕР_5) за ціною 432 640,11 грн.; № 0103-4211 від 01.03.2013р., (далі Договір №6) на придбання автобусу пасажирського марки «I-VAN», модель А07А-30, р/н НОМЕР_6 (далі автобус р/н НОМЕР_6) за ціною 462 902,72 грн.

Попередніми договорами було передбачено внесення коштів щомісячно згідно до графіку платежів Додаток №1 до кожного Договору. За Договором № 1 оплата мала здійснюватися з вересня 2012р., по травень 2017р., із встановленням розміру завдатку в 18 442,36 грн., за Договором № 2 з вересня 2012р., по травень 2017р., із встановленням розміру завдатку в сумі 18 442,36 грн., за Договором № 3 з вересня 2012р., по травень 2017р., із встановленим розміром завдатку в сумі 18 442,36 грн., за Договором № 4 з травня 2013р., по січень 2018р., із встановленим розміром завдатку в сумі 14 309,89 грн., за Договором № 5 з травня 2013р., по січень 2018р., із встановленим розміром завдатку в сумі 18 442,36 грн., за договором № 6 з березня 2013р., по листопад 2017р., із встановленим розміром завдатку в сумі 15 578,63 грн.

Після здійснення всіх платежів, між ним та ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» мали бути укладені договори купівлі-продажу зазначених автобусів. Здійснивши оплату за Договором № 1 на загальну суму 222 943,21 грн., за Договором № 2 на загальну суму 216 356,34 грн., за Договором № 3 на загальну суму 278 551,17грн., за Договором № 4 на загальну суму 107 951,00 грн., за Договором № 5 на загальну суму 140 951,00 грн., та за Договором № 6 на загальну суму 145 966,00 грн. Також зазначає, що у зв'язку із скрутним матеріальним становищем не мав можливості продовжувати виконання умов договорів, та не мав можливості вчасно і в повному обсязі здійснювати належні платежі. З 18.09.2014р., дізнався, що попередні Договори були розірвані ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» в односторонньому порядку.. Неповернення сум сплачених коштів сталі підставою для звернення до суду.

Також судом встановлено, що в квітні, жовтні 2014р., до ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» з комерційною пропозицією щодо придбання автобусів, зверталися ПАТ «Білоцерківський автобусний парк» та ПАТ «Одесавтотранс» (а.с. 106-111, Том ІІ).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктами 1.4., 4.4. Договорів №1 - № 6 передбачено розміри завдатку, які у випадку неналежного виконання Договорів ОСОБА_3, залишається у ПАТ «ПІВНІЧТРАНС».

В силу п. 5.3. Договорів, попередній договір може бути достроково розірвано продавцем в односторонньому порядку у будь-який момент у разі порушення Покупцем умов цього Договору, невиконання зобов'язань за даним Договором.

Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

За змістом указаної норми завдаток може забезпечувати тільки дійсне зобов'язання, тому правила ст.570 ЦК України про стягнення з боржника завдатку застосовуються у випадках, коли було укладено основне зобов'язання, але кредитор ухиляється від його виконання.

Відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом, який підлягає поверненню у всіх випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, не здійснював авансові платежі за попередніми договорами купівлі-продажу.

Надані фіскальні чеки (а.с. 12-14 та а.с. 47-49) в яких зазначено призначення платежу - «фінансова допомога» та «орендна плата» суд до уваги не приймає, оскільки належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Позивачем не доведено та судом не встановлено, що станом на 2012-2013р.р., між ОСОБА_3, та ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» не існували договори оренди рухомого або нерухомого майна, щодо виконання яких сплачувалися кошти із призначенням платежу - «орендна плата». Крім того, частина фіскальних чеків (як оригінали так і їх копії) в неналежному стані з яких взагалі не можливо встановити призначення платежу, на який рахунок, коли, в якій сумі перелічені кошти, на решті фіскальних чеках відсутнє посилання на номер Договору за яким здійснюється авансовий платіж, а також те, що між ОСОБА_3, та ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» не існували інші договори за якими сплачувалися авансові платежі, оскільки такі ствердження не підтверджені належними доказами.

В силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може гуртуватися на припущеннях.

В частині вимог за зустрічним позовом ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» до ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Статтею 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, згідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі продажу автобусів.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Разом із тим, судом встановлено, що вимога позивача ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі продажу автобусів та укладення договорів банківського вкладу. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач та за умови, що відповідач не здійснював протиправні дії.

Водночас, сума збитків, яку просить стягнути власник автобусів, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин. Звертаючись із позовом про стягнення упущену вигоду, необхідно врахувати, що за таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, суд приходить до висновку про те, що вимоги ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» про стягнення збитків (упущеної вигоди) задоволенню не підлягають.

З іншими вимогами або з інших підстав ОСОБА_3, та ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» до суду не зверталися.

В силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-89, 264-268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_7 до Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС» МФО 328964, Код 43 про стягнення грошової суми (авансу) за попередніми договорами купівлі-продажу транспортних засобів - відмовити.

В позові Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС» МФО 328964, Код 43 до ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_7 про стягнення збитків (упущеної вигоди) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.02.2018 року.

Суддя: