Справа № 409/2360/17
Пров. № 2/409/275/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Третяка О.Г.

при секретарі: Бушлі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову покликається на те, що з жовтня 2016 року вони з відповідачкою припинили подружні стосунки та мешкають окремо. Зазначив, що дитина на даний час проживає з відповідачкою, яка мешкає з іншим чоловіком у з'ємній квартирі та не має постійного джерела прибутку. Належні умови для відпочинку та навчання дитини відсутні. Звертає увагу суду на те, що дитина не хоче проживати разом матір'ю, та що він має постійний дохід, має квартиру зі всіма умовами для розвитку дитини та просить визначити місце проживання дитини з ним.

В судове засідання позивач не з'явився, просить розглянути справи без його участі та просить позов задовольнити.

Представник третьої особи - в судове засідання не з'явився, просив прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н ( а.с.13).

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

ВИ Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії рішення суду сторонами.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області Третяк О.Г.