Справа №442/1718/18
Провадження №2/442/1037/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.,

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення боргу за договором позики та зняття арешту,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить визнати за ним право власності на: житловий будинок, позначений на плані літ. А-1, загальною площею 103,6 кв. м., житловою 65,9 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_3 (ОСОБА_4), 8, м. Дрогобич, Львівська область; земельну ділянку площею 0,2800 га для обслуговування складських приміщень, розташовану на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :01:077:0009; земельну ділянку площею 0,1800 га для обслуговування складських приміщень, розташовану на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :00:076:0008; нежитлове приміщення складу № 1, позначене на плані літ.В-1, загальною площею 854,4 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область; нежитлове приміщення складу № 2, позначене на плані літ.В-1, загальною площею 885,5 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область.

Ухвалою від 26.03.2018 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.05.2018 року.

07.05.2018 року представником позивача ОСОБА_5 було подано клопотання про уточнення позовних вимог. Розгляд справи було відкладено на 01.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 травня 2013 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у нього 20 000 дол. США та зобовязався повернути вищевказану суму до 01 січня 2018 року, в забезпечення виконання договору ручаючись належним йому на праві власності майном.

У вказаний термін позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення боргу, проте останній відмовився, пояснюючи свою відмову відсутністю у нього коштів.

Таким чином, ОСОБА_6 борг позивачу не повернув, чим взяті на себе зобовязання не виконав.

Крім того, на початку січня 2018 року позивач дізнався про те, що з 17.03.2015 року відділом державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_6 а тому, просить звільнити з-під арешту спірне нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що у звязку з відсутністю коштів погоджується передати у власність позивачу належне йому на праві власності спірне майно.

Начальник Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_7 подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності за наявними у матеріалах справи доказами, у звязку з неможливістю забезпечити явку представника.

Вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з Розписки від 10.05.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_6 позичив в ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 дол. США., які зобовязався повернути до 01 січня 2018 року.

Крім того, в забезпечення виконання договору ОСОБА_6 ручався належним йому на праві власності майном, а саме:

- житловим будинком, позначеним на плані літ. А-1, загальною площею 103,6 кв. м., житловою 65,9 кв. м., що знаходиться за адресою; вул. ОСОБА_3 (ОСОБА_4), 8, м. Дрогобич, Львівська область (рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 березня 2013 року, Технічний паспорт, виданий 21.12.2012 року КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»);

- земельною ділянкою, площею 0,2800 га для обслуговування складських приміщень, розташованою на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :01:077:0009 (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 455106 від 02 березня 2005 року);

- земельною ділянкою, площею 0,1800 га для обслуговування складських приміщень, розташованою на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :00:076:0008 (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ №097545 від 02 квітня 2003 року);

- нежитловим приміщенням складу №1, позначеним на плані літ. В-1, загальною площею 854,4 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область (Договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, зареєстрований на Львівській філії товарної біржі «Західно-українська біржа нерухомості» 20.04.2001 року за р.№ 44-01/4 та реєстраційне посвідчення від 25 липня 2001 року);

- нежитловим приміщенням складу №2, позначеним на плані літ. В-1, загальною площею 885,5 кв. м., що знаходиться за адресою вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область (Договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, зареєстрований 24.04.2001 року р.№ 48-01/4 на Львівській філії товарної біржі «Західно-українська біржа нерухомості» та реєстраційне посвідчення від 16 серпня 2001 року).

Тобто, в разі неповернення грошей у термін до 01 січня 2018 року відповідач зобовязався передати у власність ОСОБА_1 вищевказане нерухоме майно.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, наділені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичальнику таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Саме розписка відповідача від 10 травня 2013 року є підтвердженням передання ОСОБА_1 ОСОБА_6 коштів у борг у зазначеній вище сумі.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач до цього часу борг позивачу не повернув, чим взяті на себе зобовязання, відповідно до договору позики від 10.05.2013 року не виконав.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Проте, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 116158345 від 05.03.2018 року, зокрема, Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 46803678 від 12.03.2015 року старшого державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_8, та Постановою про арешт майна боржника ВП № 54903024 від 03.03.2018 року Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на все майно належне на праві власності ОСОБА_2 було накладено арешт.

Поряд з цим в матеріалах справи наявні: Повідомлення АТ «УкрСиббанк» № 31-3-04/062 від 26.06.2015 року та Повідомлення АТ «УкрСиббанк» № 31-4-11-04/108 від 29.03.2013 року адресовані ОСОБА_2 про анулювання боргу; Постанова старшого державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 про закінчення виконавчого провадження ВП № 468036 від 30.06.2015 року та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 119452838 від 03.04.2018 року, з якої вбачається, що відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна ОСОБА_6 та відомості у Державному реєстрі іпотек щодо відповідача відсутні.

Таким чином, вказані вище письмові докази свідчать про те, що накладений арешт на майно боржника слід скасувати.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це, майно і про зняття з нього арешт.

Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ч.1 ст. 317 вказаного кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги надані докази, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд знаходить необхідним позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 89, 95, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на:

- житловий будинок, позначений на плані літ. А-1, загальною площею 103,6 кв. м., житловою 65,9 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_3 (ОСОБА_4), 8, м. Дрогобич, Львівська область;

- земельну ділянку, площею 0,2800 га для обслуговування складських приміщень, розташовану на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :01:077:0009;

- земельну ділянку, площею 0,1800 га для обслуговування складських приміщень, розташовану на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :00:076:0008;

- нежитлове приміщення складу №1, позначене на плані літ. В-1, загальною площею 854,4 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область;

- нежитлове приміщення складу №2, позначене на плані літ. В-1, загальною площею 885,5 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область.

Зобовязати Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області звільнити з-під арешту, нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок, позначений на плані літ.А-1, загальною площею 103,6 кв. м., житловою 65,9 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_3 (ОСОБА_4), 8, м. Дрогобич, Львівська область;

- земельну ділянку, площею 0,2800 га для обслуговування складських приміщень, розташовану на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :01:077:0009;

- земельну ділянку, площею 0,1800 га для обслуговування складських приміщень, розташовану на вул. С. Бандери, 8 в м. Дрогобич Львівської області, кадастровий номер № :00:076:0008;

- нежитлове приміщення складу №1, позначене на плані літ. В-1, загальною площею 854,4 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область;

- нежитлове приміщення складу №2, позначене на плані літ. В-1, загальною площею 885,5 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 8, м. Дрогобич, Львівська область.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.06.2018 року.

Суддя Хомик А.П.