Справа №490/9469/16-ц 26.04.2018
Провадження №22-ц/784/667/18
Справа № 490/9469/16
Провадження № 22-ц/784/667/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого Прокопчук Л.М.

Суддів Самчишиної Н.В., Царюк Л.М.,

Із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2018 року, проголошену в приміщенні того ж суду у складі судді Гуденко О.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, зазначивши предметом розподілу автомобіль та речі побутового призначення (а.с. 2-4 т.1).

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, зазначивши предметом розподілу житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1, просив визнати за ним право власності на ? частини зазначеної будівлі, посилаючись на те, що за час перебуванні у шлюбі з позивачкою внаслідок його грошових затрат спірний будинок істотно збільшився у своїй вартості (а.с. 53-56 т.1).

13 листопада 2017 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про призначення будівельно - технічної експертизи (а.с. 22 т.2).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2018 року вказане клопотання задоволено та призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено

На вирішення експерту поставлені наступні запитання :

- чи збільшилась вартість квартири АДРЕСА_1 внаслідок реконструкції квартири у житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1, яка оформлена рішенням ВК ММР № 178 від 25.01.2008р.;

- якщо вартість збільшилася, розрахувати ідеальну частку виконаних поліпшень відносно житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 62-63 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, порушення вимог процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції (а.с. 71-72 т.2).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що для вирішення справи по суті судово-технічну експертизу слід провести (а.с. 80-82 т.2).

В судовому засіданні апеляційного суду кожен з представників учасників справи підтримав свою позицію.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ухвала суду відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України є судовим рішенням.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 260 ЦПК України в мотивувальній частині судового рішення суд зобов'язаний зазначити мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким він керувався, постановляючи ух.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" зазначено, що при вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII "Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року N 144/5), та враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року N 15), з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб'єктивних прав.

Відповідно до п. 3.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої наказом Мінюста України від 08.10.1998 року № 53/5, у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані, зокрема, обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; перелік об'єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У правовому висновку, викладеному Верховним Судом України в постанові від 08.11.2017 по справі № 1512/17004/2012|6-1447цс17, висловлена така правова позиція. Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 як в позові, так і в клопотанні про призначення експертизи посилався на те, що технічні характеристики спірного будинку та господарських і побутових приміщень станом на 2008 рік інші, ніж ті, що мали місце на 1994 рік. Стверджував, що він за власні кошти переобладнав квартиру АДРЕСА_1 та побудував господарські та побутові споруди: нежитлову прибудову літ.А-1, розміром 6,30 х 6,20, гараж-літню кухню Літ. Б-1, гараж Літ. В-1, погріб Літ Г, сарай літ Ж-1, літній душ Літ Д-1, вбиральню Літ Е-1, навіс тіньовий Літ З-1, за його кошти квартира була газифікована, встановлено нове газове обладнання, встановлена система центрального водовідведення та каналізації.

Однак судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення експертизи не були прийняті до уваги зазначені вище положення норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме: в ухвалі не зазначені обставини, на які посилався відповідач як на підставу своїх вимог щодо виникнення у нього права власності на частку спірного будинку, тобто вид проведених перебудов, види використаних будівельних матеріалів та обладнання при проведенні перебудов як в спірному будинку, так і господарських будівель і підсобних приміщень. Судом при призначенні експертизи не обговорювалось питання про вартість спірних об'єктів в стані, що існував до поліпшення, та їх вартості після поліпшення, тобто ухвала суду винесена передчасно без з'ясування всіх обставин справи та зазначення їх в тексті судового рішення.

Призначення місцевим судом експертизи без встановлення фактичних обставин, пов'язаних з доводами відповідача щодо вкладення ним своїх коштів на перебудову будинку, та без визначення об'єктів, які мав дослідити експерт, не лише не відповідає суті судової експертизи, призначення якої полягає в застосуванні спеціальних знань для вирішення цивільного спору (як цього вимагає стаття 103 ЦПК України), але й свідчить про невиконання судом свого обов'язку стосовно попереднього з'ясування обставин, що мають значення для дачі експертного висновку, та їх зазначення в ухвалі про призначення експертизи як це передбачено підпунктом 3.3 пункту 3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 30.12.2004 N 144/5), та рекомендовано в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах".

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України ухвалу суду слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року