05.03.2018 227/2189/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

за участю

секретаря Малашко С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що в червні 2016р. він дізнався про продаж житлового будинку, який знаходиться за адресою: Донецька область, Добропільський район, с.Святогорівка, вул.Степова, 76, яку здійснював гр.ОСОБА_3 Після зустрічі з продавцем обумовили загальну суму продажу будинку в розмірі 125000,00 грн. Через відсутність документів для посвідчення договору купівлі-продажу, 14.07.2016р. він передав ОСОБА_3 аванс в розмірі 20000,00 грн. ОСОБА_5 здійснювалося оформлення документів ОСОБА_3 надав дозвіл на проведення ремонту у будинку. Під час проведення ремонтних робіт позивачем були виявлені істотні недоліки будинку, які під час попереднього огляду виявити не було можливим, через що було запропоновано відповідачу частково знизити вартість будинку, але ОСОБА_3 не погодився, після чого сталось декілька конфліктів, в наслідок яких позивач вирішив відмовитись від купівлі будинку та попросив повернути аванс на що також отримав відмову. Тому просить прийняти рішення про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 35000,00 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити на підставі доводів зазначених у позовній заяві та доданих до неї документів.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав вказаних у запереченні на позовну заяву від 28.11.2017р.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 14.07.2016р. ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 аванс в сумі 20000,00 грн. в рахунок сплати коштів за купівлю будинку за адресою: Донецька область, Добропільський район, смт.Святогорівка, вул.Степна, 76 (а.с. 7).

До матеріалів справи були додані розрахунки та товарні чеки на придбання матеріалів для будівництва (а.с.8-12), а також розписки від гр. ОСОБА_6 про отримання грошей від ОСОБА_1 в рахунок виконання ремонтних робіт у будинку (а.с.13, 14).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1, про кримінальне правопорушення, він звернувся до Добропільського відділення Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області де зазначає, що ОСОБА_3 зловживаючи довірою ввів його в оману щодо дійсної ситуації із будинком та заволодів належними йому грошовими коштами у розмірі 20000,00грн. (а.с.16, 17).

Висновком інспектора Добропільського ВП Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 26.12.2016р. ОСОБА_1 та заінтересованим особам було рекомендовано звернутись до Добропільського міськрайонного суду за захистом своїх прав (19).

28.11.2017р. до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшло заперечення проти позову від ОСОБА_3, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим виходячи з наступного. Гр.ОСОБА_7 володіє будинком за адресою: Донецька область, Добропільський район, смт.Святогорівка, вул.Степна, 76. 17.06.2014р. ОСОБА_7 надав ОСОБА_3 довіреність щодо продажу зазначеного будинку. З метою продажу будинку було надано оголошення та у червні 2016р. їм зацікавився ОСОБА_1 було досягнуто домовленість про продаж вказаного будинку за 130000,00 грн. однак ОСОБА_1 заявив, що не має таких коштів та не може їх сплатити одразу, запропонував дати задаток в розмірі 20000,00 грн., як гарантію придбання будинку, на що відповідач погодився та надав розписку, також передав ключі. У серпні 2016р. навідався до будинку та побачив, що ОСОБА_1 почав ремонтні роботи у ньому та пояснив що знайде гроші в найближчий час для укладання договору купівлі-продажу. Через декілька днів ОСОБА_1 заявив, що будинок покупати не буде, зазначив, що задаток залишає для відновлення стану будинку через проведення в ньому ремонтних робіт та залишив його. Таким чином договір купівлі-продажу будинку не було нотаріально посвідчено, а право власності ОСОБА_1 не зареєстрував у встановленому законом порядку, внаслідок чого ОСОБА_1 не мав права проводити ремонті роботи в чужому будинку. Крім того ОСОБА_3 вважає, що позов предявлено до неналежного відповідача, оскільки позовні вимоги випливають з правовідносин щодо права власності, купівлі-продажу будинку, але цей будинок не належить йому і відповідно у нього не виникає будь-які права та обовязки повязані з ним. Всі дії щодо продажу будинку вчиняв від імені ОСОБА_7, який є його власником. Таким чином просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (42-44).

До заперечення відповідач надав копію договору дарування житлового будинку та копію довіреності.

Згідно наданих документів вбачається, що відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 16.12.2003р. посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_8, гр. ОСОБА_5 подарував ОСОБА_7 будинок №76 по вул.Степова в с.Святогорівка Добропільського району Донецької області (а.с.45).

З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2560414 від 14.01.2004р., ОСОБА_7 є власником зазначеного вище будинку в повній частці (а.с.46).

Відповідно до копії довіреності від 17.06.2014р. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, гр.ОСОБА_7 уповноважив гр.ОСОБА_3 бути його представником в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в БТІ, ЖЕК, відділі реєстрації громадян, нотаріаті, архітектурі, суді, РЕС, міськводоканалі, відділі Держкомзему, Укрдержреєстрі, органах місцевого самоврядування з усіх питань, повязаних з користуванням, експлуатацією, розпорядженням та продажем належного йому житлового будинку №76, земельних ділянок розташованих по вул.Степова в смт.Святогорівка Добропільського району Донецької області (а.с.47, 48).

Здійснюючи оцінку правовідносин у даній справі, суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні власником будинку за адресою: Донецька області, Добропільський район, смт.Святогорівка, вул.Степова, 76 є гр.ОСОБА_7, 23.12.1983р.н.

Гр.ОСОБА_10 не є власником вищевказаного будинку, а лише представляв інтереси ОСОБА_7 щодо його продажу відповідно до копії довіреності від 17.06.2014р. посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_9

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК України).

Статтею 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Частиною 1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є гр.ОСОБА_7, оскільки він є єдиним власником будинку за законом, а тому тільки у нього можуть виникнути права та обовязки стосовно власності.

Згідно з ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Суд звертає увагу на те, що позивач чи його представник з клопотанням про заміну неналежного відповідача до суду не звертались.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.239, 316 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 18, 258, 259, 265, 293, 305-309 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошена 05 березня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2018 року.

Суддя Д.Є.Хоменко