Справа № 146/395/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" червня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради Толмашпільського району Вінницької області 25 жовтня 2008 року, актовий запис № 45.

Даний позов обґрунтувала тим, що у них спільне життя не склалося, у них різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, сторони проживають окремо, тому їхня сімя фактично розпалася і примирення між ними неможливе.

Від шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак згідно вимог, що містяться в позові просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу, однак зазначив, що з викладеними позивачкою обставинами в позові не погоджується, пояснив, що дійсним ініціатором погіршення їхніх відносин є саме позивачка. Зокрема відповідач зазначив, що біля двох років назад захворіла його мати на тяжку хворобу рак, в звязку з чим він допомагав матері у лікуванні та часто її відвідував, що не подобалося дружині. На день народження він подарував дружині дорогий телефон і з того часу стосунки остаточно зіпсувалися. Дружина ніяким чином не приділяла йому уваги та постійно проводила час з телефоном, на його зауваження не реагувала. З березня місяця він переїхав до матері, однак неодноразово намагався зберегти сімю, хоча ніяких результатів його зусилля не давали. Тому вважає, що ініціатором розірвання шлюбу є саме позивачка, в звязку з чим судові витрати просить стягнути в рівних частках.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 12 липня 2014 року укладено шлюб у виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради Толмашпільського району Вінницької області, актовий запис № 45. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Від спільного проживання у сторін є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в свідоцтві про народження якої сторони у справі записані батьками.

Оскільки суд встановив, що шлюб сторін існує лише формально,збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, визнання відповідачем позову не порушує законних прав та інтересів інших осіб, тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При цьому суд виходить також і з того, що згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 352, 40 грн сплаченого при поданні позову, згідно квитанції від 16.03.2018 року про сплату 705 грн.

Разом з тим, оскільки відповідачем ОСОБА_2 доведено, що ініціатором розірвання шлюбу є саме позивачка, враховуючи клопотання відповідача щодо судових витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача частину судового збору в розмірі 176, 20 грн. на користь позивача.

Решту судових витрат залишити за позивачем ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 113 СК України, ст. ст. 12,13,76,78, 95,141,142,163,258-259,263-265, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 25 жовтня 2008 року у виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 45 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати в розмірі 176,20 гривень (сто сімдесят шіст гривень 20 копійок).

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з державного бюджету 352, 40 гривень (триста пятдесят дві гривні 40 копійок) сплаченого нею судового збору згідно квитанції № 0.0.988462638.1 «Приват Банк» від 16.03.2018 року про сплату 705 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2018 року

Суддя: ОСОБА_5