Ухвала

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 766/10927/16-ц

провадження № 61-14585св18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. і суддів, які входять до складу колегії суддів Верховного Суду: Кузнєцова В. О. і Стрільчука В. А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні квартирою,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 грудня 2016 року і ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а його зустрічний позов - задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У березні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачу Карпенко С. О.; судді, які входять до складу колегії: Кузнєцов В. О. та Стрільчук В. А.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_9 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. і суддів, які входять до складу колегії: Кузнєцова В. О. і Стрільчука В. А., з тих підстав, що вказані судді входили до складу колегії суддів Верховного Суду, яка розглянула іншу справу за позовом ОСОБА_3 щодо визнання за нею права користування спірною квартирою. Вважає, що судді Карпенко С. О., Кузнєцов В. О. і Стрільчук В. А. уже висловили свою думку щодо наявності у ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_1, тому не можуть неупереджено розглядати дану справу і підлягають відводу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. і суддів, які входять до складу колегії суддів Верховного Суду: Кузнєцова В. О. і Стрільчука В. А. визнано необґрунтованою і передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

26 жовтня 2018 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу заяву ОСОБА_9 про відвід судді передано на розгляд судді Верховного Суду Білоконь О. В.

Заява ОСОБА_9 про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. і суддів, які входять до складу колегії суддів Верховного Суду: Кузнєцова В. О. і Стрільчука В. А., задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. і суддів, які входять до складу колегії суддів Верховного Суду: Кузнєцова В. О. і Стрільчука В. А. немає, оскільки доводи заявника не свідчать про існування обставин передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, які є підставами для відводу судді.

При цьому зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про незгоду з судовим рішенням, яким скасовані судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, що саме по собі не є доказом упередженості чи необ'єктивності судді та відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про відвід суддів задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. і суддів, які входять до складу колегії суддів Верховного Суду: Кузнєцова В. О. і Стрільчука В. А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні квартирою - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь