Ухвала

Іменем України

3 березня 2018 року

м. Київ

справа № 766/16434/17

провадження № 61-10661 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Воєводіна Наталя Миколаївна, про захист прав споживачів, визнання договорів недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Воєводіна Н. М., про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, у якій позивач просила визнати: недійсним кредитний договір № HEH0GK00000800 від 8 червня 2005 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4; недійсною додаткову угоду № 1 до кредитного договору № HEH0GK00000800 від 8 червня 2005 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4; недійсним договір іпотеки від 8 червня 2005 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4

З метою забезпечення позову ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, заборонити вчиняти будь-кому будь-які дії, спрямовані на виселення зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_1 осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки є достатні підстави вважати, що після пред'явлення позову відповідач може відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити, зробити неможливим виконання рішення суду та ускладнити розгляд справи. При цьому, ОСОБА_4 В посилалась також на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» незаконно зареєстрував право власності на належну їй квартиру у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року, заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Заборонено ПАТ КБ «Приватбанк» вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_1 осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Рішення судів обґрунтовані наявністю передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру та заборонивідповідачу вчиняти будь-які дії по виселенню зареєстрованих у квартирі № 413, що знаходиться у будинку № 34 по вул. Карбишева у м. Херсоні осіб,оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, апеляційним судом, взято до уваги претензія ПАТ КБ «Приватбанк» від 19 липня 2017 року, яка направлена на адресу ОСОБА_4, з якої вбачається, що банк вже набув у власність квартиру, у якій проживає позивач, і пропонує їй виселитись із житлового приміщення.

23 січня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» через засоби поштового зв'язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. При цьому посилається на порушенням норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Як свідчить тлумачення статей 151, 152 ЦПК України (далі - ЦПК) (в редакції, чинній на час розгляду заяви у суді першої інстанції) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Встановивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права (статей 151, 152 ЦПК) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Воєводіна Наталя Миколаївна, про захист прав споживачів, визнання договорів недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель