АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2849/18 Справа № 199/131/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року по справі за поданням державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2, боржник ОСОБА_4, про визначення частки у спільному майні,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2018 року Державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державного виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Амур - Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 49278611 від 09.11.2015 року, на підставі виконавчого напису нотаріуса від 26.10.215 року про стягнення на користь стягувача - ОСОБА_2 з боржника - ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 511000 грн. на підставі договору №28/05 оренди транспортного засобу (без надання послуг по керуванню та експлуатації), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 28 травня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 282.

Впродовж здійснення виконавчого провадження боржник у добровільному порядку виконавчий напис не виконує, майно, на яке може бути звернуте стягнення у боржника відсутнє.

Разом з тим, ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрований відділом РАЦС Амур-нижньодніпровського району 17 вересня 1974 року.

Згідно даних, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майном ОСОБА_6 є власником нерухомого майна, а саме:

- Котедж сімейного відпочинку літ.2Г, загальною площею 240,3 кв. м. за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с. Орлівщина, пров. Лісний, 1-а, дата набуття у власність 05 лютого 2015 року.

- Незавершене будівництво готовністю 65 % за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Ярової, буд 77, дата набуття у власність 04 вересня 2005 року.

Оскільки за даними Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис про розірвання шлюбу відсутній, державний виконавець вважає, що вказана вище майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить визначити частку боржника ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року подання державного виконавця залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що боржник спільно з дружиною володіють будинком №77 по вул. Ярової в м. Дніпрі та котеджом сімейного відпочинку по пров. Лісний 1А в с. Орлівщина в Дніпропетровській області державний виконавець не надав, а тому суд вважав, що подання не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах доказам.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що 17 вересня 1974 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб. Актовий запис про розірвання шлюбу відсутній, що підтверджується листом Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Будинок №77 по вул. Ярової в м. Дніпрі відчужений власником ОСОБА_6 за договором дарування від 21 грудня 2013 року, тому на теперішній час не є власністю дружини боржника.

Котедж сімейного відпочинку по пров. Лісний 1А в с. Орлівщина був набутий у власність ОСОБА_7 по договору дарування від 21 серпня 2014 року, а тому не є спільною власністю подружжя.

Залишаючи без задоволення подання, суд першої інстанції керувався тим, що державний виконавець суду не надав доказів про те, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 володіють вказаним нерухомим майном.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) і являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у названому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Згідно з ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Частиною 1 ст. 443 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна під час перебування у зареєстрованому шлюбі не може бути підставою для визнання такого майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з викладеного, встановивши, що будинок №77 по вул. Ярової в м. Дніпрі відчужений власником ОСОБА_6 за договором дарування від 21 грудня 2013 року, тому на теперішній час не є власністю дружини боржника, а котедж сімейного відпочинку по пров. Лісний 1А в с. Орлівщина набутий ОСОБА_7 по договору дарування від 21 серпня 2014 року, а тому також не є спільною власністю подружжя.

Крім того, матеріали справи не містять судового рішення про поділ майна подружжя, а тому враховуючи, що право власності боржника ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно не підтверджено належними доказами місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника.

За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального чи процесуального права, що призвели до неправомірного вирішення справи по суті, а зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_8