Справа № 2-1409/11
Провадження № 22-ц/772/858/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 рокуСправа № 2-1409/11м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Сніжко О.А.,

за участю сторін: представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 ОСОБА_6, представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №2-1409/11 за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-Буд», Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова група «Вінниця-Буд» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 січня 2018 року, яка постановлена суддею Саєнко О.Б. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області о 16 год. 40 хв., повний текст складено 06 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, мотивуючи її тим, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 березня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №03/Zквіп-08-5 від 19 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим номером 5698, на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці, Вінницького району, Вінницької області, кадастровий номер :04:009:0017. Дане рішення набуло законної сили та Вінницьким районним судом Вінницької області 28 лютого 2013 року видано виконавчий лист № 2-1409/11.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження №37487871 з примусового виконання виконавчого листа.

В межах виконавчого провадження № червня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на земельну ділянку площею 2,4261 га.

Ухвалою Вінницького районного суду від 11 грудня 2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №37487871 з ТОВ «Український промисловий банк» на ОСОБА_5

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року прийнято відмову ОСОБА_5 від примусового виконання рішення суду від 30 березня 2012 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ ОСОБА_10 від 09 червня 2017 року виконавче провадження №37487871 закінчено, однак при закінченні виконавчого провадження №37487871, державним виконавцем 09 червня 2017 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 4377019,52 грн., при цьому арешт накладений постановою державного виконавця від 03 червня 2014 року не був знятий.

Вважає, що спірна постанова державного виконання та не знятий арешт з майна, є неправомірними, оскільки державним виконавцем порушені вимоги Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження».

Просила суд визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 від 09 червня 2017 року про стягнення, у виконавчому провадженні №37487871, з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 4377019,52 грн. та скасувати її; зняти арешт з земельної ділянки площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці, Вінницького району, Вінницької області, кадастровий номер :04:009:0017.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 січня 2018 року, закрито провадження в частині скарги на дії та бездіяльність державного виконавця щодо визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 від 09 червня 2017 року про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №37487871 в розмірі 4377019,52 грн. - на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У задоволені скарги на дії та бездіяльність державного виконавця в частині зняття арешту з земельної ділянки площею 2,4261 га. відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального, просив ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 січня 2018 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_3

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області 30 березня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2012 року, позов ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_3 задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно іпотечного договору від 19 листопада 2008 року, на земельну ділянку площею 2,4263 га, кадастровий номер :04:0009:0017, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, яка розташована в с. Зарванці, Якушинецької сільської ради, Вінницького району Вінницької області та належить їй на праві власності, для задоволення вимог ТОВ «Український промисловий банк» по кредитному договору № 03/КВ-07 від 26.02.2007 року у розмірі 43768357,23 грн.

На виконання даного рішення 28 лютого 2013 року Вінницьким районним судом видано виконавчий лист № 2-1409/11.

09 квітня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби ОСОБА_11 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37487871, по якому проводилися процесуальні дії.

В межах виконавчого провадження №37487871, 03 червня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 2,4261 га, що розташована в с. Зарванці, Вінницького району, Вінницької області, кадастровий номер :04:0009:0017, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_3

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09 червня 2017 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження №37487871 з примусового виконання виконавчого листа №2-1409/11 виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 28 лютого 2013 року по даній цивільній справі закінчено на підставі п.1 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з винесенням ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року про прийняття судом відмови стягувача ОСОБА_5 від примусового виконання заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 березня 2012 року у цивільній справі № 2-1409/11.

Постановою головного державного виконавця Єжова М.В. від 09 червня 2017 року, на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто з ОСОБА_3 на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчий збір з розмірі 4377019,52 грн.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про закриття провадження в частині скарги на дії та бездіяльність державного виконавця щодо визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 від 09 червня 2017 року про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №37487871 в розмірі 4377019,52 грн. - на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ст. ст. 3, 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства загальними судами вирішуються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Крім того, колегія суддів враховує, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Згідно пункту 5 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

У відповідності до частини шостої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Враховуючи наведене, юрисдикційно спори про оскарження постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору відноситься до адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року (справа №520/17676/14-а).

Таким чином, спір щодо оскарження постанови державного виконавця стягнення виконавчого збору має розглядатись за правилами адміністративного судочинства, а тому вірний висновок суду першої інстанції щодо закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, так як не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 року було встановлено, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і така ухвала не була оскаржена.

Крім того, спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що державний виконавець зобовязаний був зняти арешт з належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2,4261 га тим, що положенням ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно до положень, викладених в п. 2 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

З врахуванням того, що виконавчий збір боржником ОСОБА_3 не сплачено та його не стягнуто, що встановлено судом відповідно до положень статті 89 ЦПК України, сторонами не спростовано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав у державного виконавця для зняття арешту з майна боржника, та відсутність підстав щодо задоволення вимог скарги в частині визнання неправомірної бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арешту з майна.

Доводи апеляційної скарги на невідповідність дій державного виконавця вимогам Закону, зокрема принципу співмірності, є безпідставним.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий: підпис ОСОБА_2

Судді: підписи ОСОБА_12 ОСОБА_13

Згідно з оригіналом: ОСОБА_2