Провадження № 2/243/319/2018
«28» лютого 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого судді Старовецького В.І.,
за участю: секретаря судового засідання Каліух К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що він є власником квартири № 119, розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вулиця Горького, будинок №6. Вказана квартира йому належить на праві власності на підставі договору дарування від 24 квітня 2009 року. У вказаній квартирі відповідач проживала після реєстрації шлюбу 24 лютого 2001 року, вселилася у квартиру як дружина, член його сімї, була зареєстрована у вказаній квартирі.
Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований у квартирі № 119, розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вулиця Горького, будинок №6.
На теперішній час шлюб між ними розірвано рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2012 року. В березні місяці 2012 року відповідач забрала свої речі, виїхала на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Котовського) м. Миколаївки.
Вказує, що він неодноразово звертався до відповідача про її зняття з реєстрації в належній йому квартирі № 119, розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вулиця Горького, будинок №6.
Крім того, він змушений нести витрати по оплаті комунальних платежів із розрахунку за відповідача, через це він позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
У звязку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 119, розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вулиця Горького, будинок №6.
В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 28 лютого 2018 року подав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. (а.с. 15)
Представник позивача, ОСОБА_4, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництва інтересів, до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 35)
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовою кореспонденцією в матеріалах справи, але до судового засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не надала. (а.с. 19, 26, 34).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до Договору дарування квартири посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 від 24 квітня 2009 року, реєстраційний номер № 2125, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 05 травня 2009 року. Витяг з державного реєстру правочинів за № 7223276 від 24 квітня 2009 року, номер правочину: 3417512, ОСОБА_6 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ за № 22644625 від 05 травня 2009 року, номер запису: 107 в книзі: 4а/203, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 05 травня 2009 року,реєстраційний номер 6858716 (а.с.5-8).
Відповідно до Довідки КП «Сервіскомуненерго» за № 04/4375 від 08 листопада 2017 року виданої ОСОБА_1 вбачається, що у квартирі № 119, розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вулиця Горького, будинок № 6 крім ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_7 син (а.с.12).
Відповідно до ОСОБА_5 від 09 листопада 2017 року, виданого ОСОБА_1 в тому, що він дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. В той же час ОСОБА_2 з березня 2012 року за вказаною адресою не проживає. Вищевикладене підтверджується сусідами: ОСОБА_8, ОСОБА_6 (а.с.13).
Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь
яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між учасниками щодо користування квартирою не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у квартирі позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.
Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279,280 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 Житлового кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_9