АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 688/3024/17
Провадження № 22-ц/792/533/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, до ОСОБА_6 про стягнення коштів за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Огородніка І.В. від 07 лютого 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_6, посилався на те, що 15 травня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого останній отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 15000 доларів США, що еквівалентно на момент звернення до суду 405645 грн. та зобов'язався їх повернути до кінця 2016 року. У вказаний строк відповідач кошти не повернув. Тому просив суд, з урахуванням уточнень, стягнути з ОСОБА_6 на його користь 15 000 доларів США, що еквівалентно 405 645 грн. боргу, 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 9126,99грн., всього 414771,99 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2018 року залучено ОСОБА_5 до участі як третю особу на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення суду необгрунтованим, незаконним, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки розписці відповідача, яка підтверджує факт укладення договору позики і існування боргу. Суд не звернув увагу на те, що відповідач визнає факт отримання ним коштів та неповернення в обумовлений в розписці строк. Зазначає, що судом безпідставно залучено ОСОБА_5 в якості третьої особи без самостійних вимог, оскільки дана процесуальна дія спрямована на затягування розгляду даної справи до вирішення іншої справи про стягнення коштів з відповідача ОСОБА_6

В засіданні апеляційного суду апелянт підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

В засідання апеляційного суду третя особа не прибула, будучи повідомленою про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ч.1 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, встановлено, що 15.05.2016 року ОСОБА_6 власноручно написав розписку, згідно якої він позичив у ОСОБА_4 кошти в сумі 15000 доларів США і зобовязався їх повернути в строк до кінця 2016 року.

Борг досі не повернутий відповідачем ОСОБА_4

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що дана розписка не може свідчити про виникнення між сторонами правовідносин щодо укладення договору позики, оскільки не доведено факту передачі грошових коштів, витрачання цих коштів відповідачем на придбання житла, ці обставини не підтверджені іншими належними доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК).

Отже, розписка позичальника, наявна у позикодавця, є достатнім та допустимим доказом на підтвердження укладення договору позики та його умов, а також факту передачі відповідачу позивачем 15000 доларів США позики.

Наявність цієї розписки у ОСОБА_4 підтверджує факт невиконання ОСОБА_6 зобовязання щодо повернення цих коштів як отриманої позики.

Наведене цілком спростовує висновок суду першої інстанції про недоведеність заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 01.01.2017 року по 30.09.3017 року, 3 % річних становить 9126,99 грн. (405645 х 3% :12 х 9).

За таких обставин позов у частині вимог про стягнення 414771,99 грн. боргу з врахуванням 3 % річних підлягає задоволенню.

Разом з тим, відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Укладеним між сторонами договором позики не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі неналежного виконання умов договору відповідачем.

З врахуванням наведеного, оскаржуване рішення в частині відмови у позові щодо стягнення боргу та 3 % річних слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 405645 грн. боргу за договором позики та 3% річних в сумі 9126,99 грн. В решті рішення слід залишити без змін.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з врахуванням часткового задоволення позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 10 369,30 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2018 року в частині відмови у позові щодо стягнення боргу та 3 % річних скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6 (30500, вул. Л. Українки, 113 А, м. Полонне Хмельницької обл., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (30500, пров. Ходякова, 7, м. Полонне Хмельницької обл., ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 405645 грн. боргу за договором позики та 3 % річних в сумі 9126,99 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 10 369,30 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 квітня 2018 року.

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/533/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія:27