Провадження № 22-ц/790/264/18
УХВАЛА

20 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії -Хорошевського О.М., Швецової Л.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення доказів у справі № 643/7567/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, 3-тя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про передачу дитини для проживання разом з батьком -

в с т а н о в и в :

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 червня 2017 року позов ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове, яким відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічний позов, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що бажає приймати участь у вихованні сина, але ОСОБА_5 чинить йому перешкоди. Для забезпечення проживання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 він має всі потрібні для цього умови. Під час судового розгляду справи не було допитано свідків, які зазначені в актах про невиконання ним рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року, а також представника органа опіки.

Під час апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заявив клопотання про витребування доказів та виклик свідків, а саме: витребувати відомості щодо застосування уповноваженим органом попереджень до ОСОБА_8 щодо необхідності зміни ставлення до виховання сина та виклик всіх членів комісії з питань захисту прав дитини для допиту у якості свідків.

Заслухавши думку представника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказані клопотання не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу. Особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов'язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, спричинені у зв'язку із забезпеченням доказів, у разі неподання позовної заяви у строк, зазначений в частині п'ятій цієї статті, а також у разі відмови у позові.

Статтею 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Клопотання про виклик свідків та витребування доказів не містять відомостей, що перешкоджало ОСОБА_3 заявити відповідні клопотання у суді першої інстанції або наявність об'єктивних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Крім того, клопотання про витребування з органу опіки відомостей про застосування уповноваженим органом попереджень до ОСОБА_8 щодо необхідності зміни ставлення до виховання сина не містить обґрунтувань про неможливість витребування вказаних відомостей безпосередньо ОСОБА_3 або наявність перешкод у заявника в отриманні зазначених відомостей.

Також клопотання про виклик у якості свідків членів Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради не містить обґрунтувань, яким чином допит вказаних осіб може змінити висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 84, 116, 117, 260, 261, 367, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволені клопотань представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий:

Судді: