Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP71390393 від 02 травня 2006 року, а саме заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 14 листопада 2012 року по 14 листопада 2017 року у розмірі 15316,86 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просить суд їх задоволити.

В судове засідання відповідач не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 02 травня 2006 року між сторонами по справі було укладено заяву позичальника №DNH4KP71390393 (надалі кредитний договір, заява), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4196,40 грн.

Своїм підписом в заяві відповідач підтвердив згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надає клієнту строковий кредит у сумі 4196,40 грн. на строк з 02 травня 2006 року по 02 травня 2008 року включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період справи (з 21 по 28 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) в сумі 224,87 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії, відповідно до заяви та умов.

При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим розмір простроченої заборгованості відповідача перед позивачем відповідно до розрахунку станом на 14 листопада 2017 року складає 4196,40 грн.

Відповідно до пунктів 3.2.2., 3.2.3., 3.2.9 Умов, до яких приєднався відповідач підписуючи кредитний договір, визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1., 4.2. даних умов та тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2. умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Отже, датою 02 травня 2008 року в кредитному договорі саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором та припинення зобовязань в цілому.

Відповідно до п.п.4.1., 4.7. умов за користування кредитом у період з дати ухвалення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, визначеному у заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у заяві п.3.2.2. умов, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2. умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Отримані відповідачем кредитні кошти до даного часу не повернуті, тим самим, враховуючи, що договір не є розірваним чи припиненим, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давності, як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу.

Таким чином, враховуючи, що сплата відсотків за кредитним договором позичальником повинна здійснюватися щомісячно тому і позовна давність за вимогами, повязаними з стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсоткам за користування кредитом) повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом, як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Відповідно до п.5.5. умов сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Тому слід збільшити суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності, встановленому п.5.5. умов з 14 листопада 2012 року по 14 листопада 2017 року за розрахунком, наданим представником позивача на загальну суму 15316,86 грн.

На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена.

Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Укладений з банком договір відповідач в судовому порядку не оспорив, у звязку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,280-283,289,354 ЦПК України, ст.ст. 256,259,526,549,551,599,611,612,625,629,6311049,

1050,1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н., проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», , рахунок №3111, МФО 305299 заборгованість за кредитним договором №DNH4KP71390393 від 02 травня 2006 року, а саме заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 14 листопада 2012 року по 14 листопада 2017 року у розмірі 15316,86 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :