Провадження № 22-ц/801/75/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О.О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 127/25607/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., Яворовенка М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2018 року, постановлену у складі судді Жмудя О.О., дата складання повного тексту ухвали 04 вересня 2018 року, у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова Максима Валерійовича, заінтересовані особи : ДАК «Укрресурси», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, головний державний виконавець Головного управління юстиції у м. Києві Магда Світлана Григорівна, Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби, Міністерство юстиції України, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. (далі - головний державний виконавець ВПВР ДДВС МЮУ Єжов М.В.), заінтересовані особи: ДАК «Укрресурси», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (далі - ГТУЮ у м. Києві), головний державний виконавець Головного управління юстиції у м. Києві Магда С.Г. (головний державний виконавець ГТУЮ у м. Києві Магда С.Г.), Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби (далі - відділ ПВР ДДВС), Міністерство юстиції України, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відділ ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві), Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮУ) про визнання дій та бездіяльності державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Скарга обґрунтована тим, що 22.11.2017 року заявник отримав лист з 14-ма постановами головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ України Єжова М.В., про закінчення виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів щодо виконання низки судових рішень. Закінчуючи зазначені виконавчі провадження головний державний виконавець керувався пунктом 9 статті 39 та статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», тобто фактичне і повне виконання судових рішень.

Зазначені дії державного виконавця Яворовенко М.М. вважає протиправними, а постанови незаконними, оскільки заявником 43 рази визнавалась бездіяльність державних виконавців протиправною, але заходи щодо виконання не вживались.

І. Виконавчими документами зобов'язувалось боржника ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_3 у відповідності до статті 47 КЗпП України та провести повний розрахунок при звільненні, що, на думку заявника, передбачає видачу відповідного наказу та трудової книжки, при цьому державний виконавець не зазначив номеру наказу, коли і ким виданий та коли стягувачем отримана трудова книжка.

Вказує, що виконання мір зобов'язального характеру не виконанні і на сьогодні.

ІІ. Щодо повного розрахунку із стягувачем, заявник зазначає, що такий розрахунок здійснено лише частково в розмірі 60%, що свідчить про не повне виконання судових рішень.

Станом на липень 2017 року ДАК «Укрресурси» встановив загальний борг суми повного розрахунку, яким заявником оскаржується в суді з підстав не видачі наказу про звільнення, трудової книжки, згідно з законодавством та рішень судів, а від цих дій ДАК «Укрресурси»залежала остаточна сума боргу повного розрахунку.

Посилається на те, що згідно з виконавчими листами та порядком і способом, що встановлений судом для їх виконання, дату звільнення визначає ДАК «Укрресурси» і на цю дату встановлює суму повного розрахунку із заявником.

Видача боржником наказу про звільнення стягувача від 01.12.2015 року та 26.12.2015 року неналежно заповнену трудову книжку не відповідає чинному законодавству та способу виконання виконавчих листів.

Вказує, що якщо державний виконавець не знає вимоги статті 47 КЗпП України, то він має повноваження залучити фахівця-експерта.

Крім того, заявник зазначає про те, що бездіяльність державного виконавця полягає у невиконанні вимог статті 76 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не пред'явив вимогу боржникові та не наклав штраф.

З огляду на наведе, положень статей 307-311, 383-388 ЦПК України, в редакції чинній на час подання скарги, ОСОБА_3 просив суд :

1)визнати протиправними дії та бездіяльність головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ України Єжова М.В. при виконанні виконавчих проваджень : № 2729408, № 13689527, № 32985669, № 33012366, № 38409398, № 24254306, № 38942757, № 27605579, № 29507340, № 41392206, № 39811984, № 39811788, № 38409419, № 33374156;

2)скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень: № 2729408, № 13689527, № 32985669, № 33012366, № 38409398, № 24254306, № 38942757, № 27605579, № 29507340, № 41392206, № 39811984, № 39811788, № 38409419, № 33374156 як незаконні.

3)визнати бездіяльність начальника Відділу ПВР ДДВС Ярушевської І.І. у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця неправомірною;

4)зобов'язати головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Єжова М.В. при виконанні виконавчих проваджень : № 2729408, № 13689527, № 32985669, № 33012366, № 38409398, № 24254306, № 38942757, № 27605579, № 29507340, № 41392206, № 39811984, № 39811788, № 38409419, № 33374156 негайно вжити дії згідно Закону України «Про виконавче провадження» для їх відновлення та направлення вимог до боржника та до ДАК «Укрресурси», Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва про наявність залишку боргу суми повного розрахунку перед стягувачем, видачі наказу про звільнення і заповненої трудову книжку, згідно рішень суду і законодавства

5)зобов'язати начальника Відділу ПВР ДДВС Ярушевську І.І. негайно здійснити контроль за вчиненням державним виконавцем зазначених дій та про їх виконання повідомити заявника в місячний строк.

У відзиві на скаргу Департамент ДВС МЮУ посилаючись на необґрунтованість скарги, просив у її задоволенні відмовити.

Відзив обґрунтовано тим, що заявник повинен був звернутися у суд першої інстанції зі скаргою по окремо кожній справі, де було винесено судове рішення, а в подальшому на виконання цих рішень видано виконавчі документи, на підставі яких відкрито виконавчі провадження. Судовий контроль за виконанням рішення суду в рамках цивільного судочинства повинен здійснюватися судом саме в тій справі, де було винесено судове рішення і видано виконавчий документ на виконання рішення суду. Виконання судових рішень по справах № 2-4213, № 2-1285-2007, № 206/2210/2008, № 206/2209/2012, № 127/3047/13-ц, № 2-3667-2008, № 127/3999/13-ц, № 4-с-84-2011, № 4-с-98-2008, № 127/3047/13-ц, № 127/6440/13-ц, № 127/1181/13-ц, № 206/3369/2012 є частинами судового провадження у цих справах, але ніяк не у справі № 127/25607/17 де не було взагалі видано жодного виконавчого листа.

Зазначає, що ОСОБА_3 приховує існування рішень в порядку адміністративного судочинства № 802/82/16-а, № 802/1462/16-а, № 802/840/16-а, № 802/2019/16-а, що встановили обставини відносно нього і Департаменту ДВС МЮУ стовно виконання рішення Європейського суду з прав людини № 25663/02 від 17.07.2014 року у справі «Яворовенко та інші проти України» і усіх рішень національних судів, якій йдуть у додатку до нього (в тому числі Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року).

Стверджує, що ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 року залишено без змін постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року у справі № 802/82/16-а, якою визнано бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) щодо виконання рішення Суду в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року № 2-200/2004 щодо проведення повного розрахунку з ОСОБА_3 при звільненні з роботи в ДАК «Укрресурси» та зобов'язано Департамент вчинити дії, спрямовані на виплату ОСОБА_3 невиплаченої заборгованості в сумі 1188937,30 грн., а також протягом одного місця з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 2994 від 03.08.2016 року сплачена заборгованість на загальну суму 1188937,30 грн. та платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 3225 від 22.08.2016 року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Суду у розмірі 20,37 грн.

13.09.2016 року старшим державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Сіренком С.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України» від 17.07.2014 року № 25663/02 на підставі пункту 8 частин першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХIV.

Таким чином, враховуючи частину четверту статті 82 ЦПК України та судові рішення в адміністративних справах розмір заборгованості, який підлягав сплаті позивачу на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у тому числі в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року № 2-200/2004 є встановленим та не підлягає доказуванню, а зазначене рішення ЄСПЛ виконано у повному обсязі згідно з виконавчими документами.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представником особи, дії якої оскаржуються, доведені обставини виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року, а також і всіх судових рішень національного суду, винесення яких спрямоване на виконання вищезазначеного судового рішення, про стягнення з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 грошових коштів. Одночасно доведено і обставини виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року.

Отже, судові рішення, на виконання яких видавались виконавчі документи, постанови про закінчення виконання яких є предметом оскарження, є виконаними, а тому суд не вбачає в діях державного виконавця протиправності дій та протиправної бездіяльності, а навпаки зазначає, що державний виконавець закінчуючи виконавчі провадження на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», діяв в межах наданих повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для скасування рішень державного виконавця від 09-10 листопада 2017 року.

Суд також виходив з того, що стосується зобов'язання судовими рішеннями відповідача ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_3 та змінити дату звільнення, суд зазначив, що судові рішення у зазначеній частині є також виконаними, адже в матеріалах справи міститься копія наказу ДАК «Укрресурси» від 01 грудня 2015 року про зміну дати звільнення ОСОБА_3 з 08 травня 2012 року на 01 грудня 2015 року на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 25 січня 2001 року, про що внесено запис в трудову книжку, а трудову книжку вручено особисто ОСОБА_3. Вищезазначені відомості внесені в трудову книжку ОСОБА_3, що підтверджується копією останньої.

Твердження заявника про те, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року на відповідача ДАК «Укрресурси» покладено обов'язок здійснити в трудовій книжці запис не лише про звільнення ОСОБА_3, а і про прийняття його на роботу, суд визнав такими, що не відповідають змісту резолютивної частини рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року, яка не передбачає внесення запису в трудову книжку про прийняття ОСОБА_3 на роботу.

Також суд зазначив, що заявником оскаржуються дії державного виконавця в межах виконавчих проваджень за виконавчими листами виданими в період з 2007 по 2013 роки, а тому його твердження про те, що після жовтня 2015 року боржником ДАК «Укрресурси» визнана більша сума заборгованості не стосується оскаржуваних рішень державного виконавця, тобто не є предметом спору у даній справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення скарги.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суть виконавчих листів стосується виконання в основному рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року у справі № 127/2-200/2004.

Зазначає, що ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.05.2005 року та іншими суд роз'яснив порядок і спосіб виконання рішення від 01.03.2004 року, а саме видати наказ з новою датою звільнення слід з дотримання законодавства та статті 47 КЗпП України.

Посилається на те, що ним 19.09.2017 року отримано копію наказу від 06.09.2017 року і трудову книжку з записом 06.09.2017 року про звільнення заявника з 26.12.2015 року, проте, на думку ОСОБА_3, це прямі порушення порядку виконання рішень Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року та від 25.01.2001 року стосовно строків отримання стягувачем на руки копії наказу і трудової книжки. Протиправним є звільнення заднім числом. Не вказано в трудовій книжці записи як про загальний трудовий стаж заявника так і проходження по службі на Модулі, тобто на останньому місці роботи.

Судом першої інстанції всупереч частини четвертої статті 82 ЦПК України не враховано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2018 року, яка набрала законної сили, якою встановлено обов'язок посадових осіб Печерського ВДВС м. Києва виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року.

Також просить винести окрему ухвалу в адресу Міністерства юстиції України про тяганину 14 років і неналежне виконання судового рішення органами Державної виконавчої служби, що стало предметом його численних звернень до Європейського суду з прав людини і вже сімох рішень Суду та нанесло і продовжує наносити збитки бюджету держави у вигляді відшкодувань за затримку виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року по зміні дати звільнення, видачі належно оформленого дубліката трудової книжки і повного розрахунку, згідно рішення Європейського суду з прав людини.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту восьмого пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. перебували наступні виконавчі документи:

1. ВП № 2729408, виконавчий лист № 2-4213 від 17 січня 2007 року про зобов'язання відділу примусового виконання рішень ДВС м. Києва виконати в/л №2-2177 від 2005 року про зобов'язання ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу від 07 березня 2002 року про звільнення ОСОБА_3 та проведення з ним повного розрахунку;

2. ВП № 13689527, виконавчий лист № 2-1885-2007, про зобов'язання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 25 жовтня 2006 року і 13 листопада 2006 року про зобов'язання ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_3 і проведення з ним повного розрахунку;

3. ВП № 32985669, виконавчий лист № 206/2210/2012, про зобов'язання посадових осіб управління юстиції у м. Києві виконати виконавчий лист № 2-2177 в частині повного розрахунку з ОСОБА_3 у відповідності до рішення суду;

4. ВП № 33012366, виконавчий лист № 206/2209/2012, про зобов'язання державного виконавця Магда С.Г. вжити заходів щодо виконання в повному обсязі виконавчого листа №2-200, виданого Замостянським районним судом;

5. ВП № 38409398, виконавчий лист № 127/3047/13-ц, про зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС виконати рішення Замостянського районного суду від 01 березня 2004 року в частині зобов'язання ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу від 07 березня 2002 року про звільнення ОСОБА_3 та провести з ним повний розрахунок;

6. ВП № 24254306, виконавчий лист № 2-3667-2008, про зобов'язання відділу ДВС Печерського РУЮ м. Києва виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 квітня 2004 року № 2-200-04;

7. ВП № 38942757, виконавчий лист № 127/3999/13-ц, про зобов'язання посадових осіб ДВС України виконати виконавчі листи № 2-3667-08, № 4-с-84-2011, 2-4213-07 та повідомити ОСОБА_3 про наслідки виконання;

8. ВП № 27605579, виконавчий лист № 4-с-84-2011, про зобов'язання підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ в м. Києві в примусовому порядку виконати виконавчий лист № 2-2177-05;

9. ВП № 29507340, виконавчий лист № 4-с-98-2011, про зобов'язання посадових осіб відділу ПВР Департаменту ДВС виконати виконавчий лист № 2-1285-2007;

10. ВП № 41392206, виконавчий лист № 127/3047/13-ц, про зобов'язання посадових осіб ДВС України задовольнити вимогу ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого листа №206/3369/2012;

11. ВП № 39811984, виконавчий лист № 127/6440/13-ц, про зобов'язання ДВС України вчинити дії з виконання виконавчого листа № 2-1285-2007;

12. ВП № 39811788, виконавчий лист № 127/9765/13-ц, про зобов'язання ДВС України виконати виконавчий лист № 2-3667;

13. ВП № 38409419, виконавчий лист № 127/1181/13-ц, про зобов'язання ДВС України виконати виконавчий лист № 206/3369/2012;

14. ВП № 33374156, виконавчий лист № 206/3369/2012, про зобов'язання посадових осіб ГУЮ у м. Києві виконати виконавчий лист № 2-2588 / т1 а. с. 3-16/.

У межах всіх вищезазначених виконавчих провадженнях головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. 09 листопада 2017 року винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставі пункту 9 статті 39, статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також у справі встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року № 2-200-2004 частково задоволено позов ОСОБА_3, зобов'язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07 березня 2002 року про звільнення ОСОБА_3 виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 25 січня 2001 року та провести з ним повний розрахунок, також стягнуто з відповідача витрати пов'язані з розглядом трудового спору в сумі 900,00 грн. та на оплату адвоката в сумі 100,00 грн., а всього 1000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено /т.1, а. с. 132-133/.

У січні 2016 року ОСОБА_3, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у якому просив визнати неправомірною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі «Яворовенко та інші проти України», зобов'язати Міністерство юстиції України поновити порушені права позивача шляхом перерахунку на його користь суми повного розрахунку, проведеного на підставі рішення Європейського суду з прав людини, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., шляхом списання безспірної суми з рахунку Державної казначейської служби України. /справа № 802/82/16/.

В межах розгляду зазначеної справи адміністративним судом встановлено, що за час невиконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 р., національними судами було прийнято цілий ряд рішень про стягнення на користь ОСОБА_3 з ДАК «Укрресурси» коштів за затримку розрахунку при звільненні, які набрали законної сили. При цьому позивач просить стягнути суму 1 900147,03 грн. повного розрахунку при звільненні станом на жовтень 2015 року в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року, виконання якого здійснює Департамент державної виконавчої служби у виконавчому провадженні ВП № 44360795. Одночасно встановлено, що частину коштів в розмірі 711209,73 грн. ОСОБА_3 вже було виплачено.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі «Яворовенко та інші проти України» в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у справі № 2-200/2004 щодо проведення з ОСОБА_3 повного розрахунку при звільненні з роботи в ДАК «Укрресурси». Зобов'язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі «Яворовенко та інші проти України» (виконавче провадження ВП № 44360795) вчинити дії, спрямовані на виплату ОСОБА_3 невиплаченої йому станом на жовтень 2015 року заборгованості ДАК «Укрресурси» за рішеннями національних судів, які набрали законної сили, однак залишаються невиконаними, в сумі 1188937 грн. 30 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено /т.1, а. с. 211-214/.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишені без задоволення, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року - без змін /т.1, а. с. 216-219/.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року ухвалено прийняти звіт Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 802/82/16-а /т.1, а. с. 215/.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що представником особи, дії якої оскаржуються, доведені обставини виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року, а також і всіх судових рішень національного суду, винесення яких спрямоване на виконання вищезазначеного судового рішення, про стягнення з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_3 грошових коштів. Одночасно доведено і обставини виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року.

Отже, судові рішення, на виконання яких видавались виконавчі документи, постанови про закінчення виконання яких є предметом оскарження, є виконаними, а тому суд не вбачає в діях державного виконавця протиправності дій та протиправної бездіяльності, а навпаки зазначає, що державний виконавець закінчуючи виконавчі провадження на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», діяв в межах наданих повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для скасування рішень державного виконавця від 09-10 листопада 2017 року.

Суд також виходив з того, що стосується зобов'язання судовими рішеннями відповідача ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_3 та змінити дату звільнення, суд зазначив, що судові рішення у зазначеній частині є також виконаними, адже в матеріалах справи міститься копія наказу ДАК «Укрресурси» від 01 грудня 2015 року про зміну дати звільнення ОСОБА_3 з 08 травня 2012 року на 01 грудня 2015 року на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 25 січня 2001 року, про що внесено запис в трудову книжку, а трудову книжку вручено особисто ОСОБА_3 /т.1, а. с. 128/. Вищезазначені відомості внесені в трудову книжку ОСОБА_3, що підтверджується копією останньої /т.1, а. с. 129/.

Твердження заявника про те, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року на відповідача ДПК «Укрресурси» покладено обов'язок здійснити в трудовій книжці запис не лише про звільнення ОСОБА_3, а і про прийняття його на роботу, суд визнав такими, що не відповідають змісту резолютивною частиною рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року, яка не передбачає внесення запису в трудову книжку про прийняття ОСОБА_3 на роботу.

Також суд зазначив, що заявником оскаржуються дії державного виконавця в межах виконавчих проваджень за виконавчими листами виданими в період з 2007 по 2013 роки, а тому його твердження про те, що після жовтня 2015 року боржником ДАК «Укрресурси» визнана більша сума заборгованості не стосується оскаржуваних рішень державного виконавця, тобто не є предметом спору у даній справі.

Зазначений висновок колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки правових підстав для задоволення скарги немає, а наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують вірні висновки суду, з огляду на таке.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки як встановлено у справі, 13.09.2016 року постановою державного виконання закінчено виконавче провадження № 44360795 по виконанню рішення ЄСПЛ від 17.07.14 року у справі № 25663/02, у зв'язку з фактичним виконанням.

Дана постанова була оскаржена ОСОБА_3 до Вінницького окружного адміністративного суду та рішенням суду від 31.10.2016 року у справі № 802/1462/16-а, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду, в задоволенні позову відмовлено.

Окрім цього, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, що набрала законної сили, встановлено, що сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_3 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року та на виконання РЄСПЛ, є визначеною (станом на жовтень 2015 року) і становить 1900147,03 грн. При цьому, беручи до уваги факт виплати ОСОБА_3 коштів на загальну суму 711 209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК «Укрресурси» станом на жовтень 2015 року, тобто в суму 1 900 147,03 грн., останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1 188 937, 30 грн.

В подальшому, із урахуванням вищевказаної постанови Департаментом перераховано ОСОБА_3 кошти в сумі 1188937, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2994 від 03.08.2016р. та подано до суду звіт про виконання постанови від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, який прийнято ухвалою від 29.08.2016р.

13.09.2016р. у зв'язку із фактичним виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02 та виплати суми 1188937, 30 грн. виконавче провадження №44360795 закінчено, про що винесено відповідну постанову.

При цьому, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року у справі №802/82/16 -а, в порядку виконання рішення ЄСПЛ, встановлено суму, яка підлягає сплаті ОСОБА_3 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, а саме 1188937, 30 грн. (станом на жовтень 2015 р.).

За змістом частини п'ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

А відтак, враховуючи вищенаведену норму та постанову адміністративного суду від 18.04.2016 року, розмір заборгованості, який підлягав сплаті позивачу на виконання рішення ЄСПР та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року є встановленим та не підлягає доказуванню.

Посилання ОСОБА_3, що рішення ЄСПЛ, в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року, стосовно проведення з ним повного розрахунку, виконано не в повному обсязі оскільки сума у розмірі 1188937,30 грн. встановлена станом на жовтень 2015 р., тоді як вона є більшою і станом на липень 2017 року ДАК «Укрресурси» визнав більшу суму боргу, апеляційний суд вважає необґрунтованими та не підтверджені жодним доказом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Крім цього, за змістом рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року, зобов'язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 7.03.2002 року про звільнення ОСОБА_3

Як встановлено судом та не оспорюється ніким, дана частина судового рішення вже виконана та 06.09.2017 року ДАК «Укрресурси» видано наказ про звільнення ОСОБА_3 з 26.12.2015 року та зміну дати запису про звільнення у трудовій книжці. Відповідний запис внесено до трудової книжки серії.

Зазначена обставина встановлена і Верховним Судом у постанові від 04 жовтня 2018 року у справі №802/82/16-а.

Аргументи ОСОБА_3 про те, що Верховним Судом у постанові від 04 жовтня 2018 року у справі № 802/82/16-а встановлено, що питання про виплату йому суми повного розрахунку при звільненні відповідачем не вирішене до цього часу, оскільки Департаментом державної виконавчої служби не було вжито належних заходів з метою самостійного визначення суми, яка має бути виплачена позивачу, із врахуванням сум коштів, що були сплачені на його користь, суди попередніх інстанцій, аналізуючи матеріали виконавчого провадження, здійснили перерахунок таких коштів, зобов'язавши відповідача вчинити дії, спрямовані на виплату позивачу ОСОБА_3 залишку вищевказаної заборгованості в сумі 1 188 937, 30 грн. (1 900 147,03 - 711 209,73), апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Зокрема, у справі № 802/82/16-а заявником не було повідомлено судам усіх інстанцій про те, що Департаментом перераховано ОСОБА_3 кошти в сумі 1188937,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2994 від 03.08.2016 року.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують правильний висновок суду першої інстанції та не дають підстав для скасування ухвали суду.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім іншого, колегія суддів не вбачає необхідності виносити окрему ухвалу на адресу Міністерства юстиції України про тяганину і неналежне виконання судового рішення органами Державної виконавчої служби, оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, а ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2018 року залишена без змін.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись підпунктом восьмим пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

В.В. Оніщук