ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 641/76/18

провадження № 22-ц/818/579/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

Учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі - прокуратура Харківської області, Державне казначейство України, Головне управління національної поліції в Харківській області, Слобідський відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Харківська місцевої прокуратури № 5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до прокуратури Харківської області, Державного казначейства України, Головного управління національної поліції в Харківській області, Слобідського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 5 про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури,

за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області - Гончаренка А.М. та представника Головного Управління Національної поліції в Харківській області - Маслоша Сергія Миколайовича на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року, ухвалене суддею - Фандою О.А., -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог посилалися на те, що на досудовому розслідуванні в слідчому відділі Слобідського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000584 від 19 грудня 2012 року за ч. 1 ст. 175 КК України (раніше кримінальна справа № 22060055, порушена прокуратурою за заявою ОСОБА_1 від 23 лютого 2006 року щодо протиправних дій посадових осіб ПАТ СУБ «Грант» та невиплати заробітної плати працівникам ТОВ СП «Веда-Холдинг», в якій позивач ОСОБА_1 з лютого 2007 року по 19 листопада 2012 року був обвинуваченим та тричі підсудним за ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212 КК України). Позивачі зазначали, що неодноразовим закриттям кримінального провадження, умисним невиконанням ухвал слідчого судді, необґрунтованою відмовою в наданні належної правової оцінки очевидним доказам у кримінальному провадженні, умисним затягуванням досудового розслідування їм, позивачам, які визнані потерпілими у даному кримінальному провадженні, спричинена моральна шкода, яку вони оцінюють в 34 000 грн кожному.

У зв'язку із чим просили стягнути з держаного бюджету на їх користь завдану їм органами досудового розслідування та процесуального керівництва моральну шкоду в загальному розмірі 136 000 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Державного казначейства України, прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури - задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн - кожному.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області - Гончаренко А.М. та представник Головного Управління Національної поліції в Харківській області - Маслош С.М. просять скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області - Гончаренка А.М. мотивована тим, що будь-яких обмежень свобод або особистих прав позивачів при проведенні досудових розслідувань не допущено, не надано доказів спричинення взагалі будь-якої шкоди, оскільки лише сам факт звернення позивачів із заявами до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення прав, а оскаржуючи процесуальні рішення органу досудового розслідування (прокурора), вони в повному обсязі реалізують своє конституційне право на доступ до правосуддя. В порушення ст. 81 ЦПК України позивачами не зазначено, у чому конкретно полягає завдана їм моральна шкода, з яких міркувань вони виходили, визначаючи її розмір, та якими доказами це підтверджується. Також судом не було взято до уваги, що позивачі вже зверталися до суду з тотожними вимогами, посилаючись на обставини щодо досудового розслідування у кримінальній справі № 22060055 (кримінального провадження 0000584). За результатами розгляду такого звернення рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 року, яке залишено в силі постановою Апеляційного суду Харківської області від 20.12.2017 року у справі 641/6086/16, позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської місцевої прокуратури № 5, Головного управління держаного казначейства України в Харківський області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури задоволено часткового, стягнуто на його користь відшкодування у розмірі 10000 грн.

Апеляційна скарга представника Головного Управління Національної поліції в Харківській області - Маслоша С.М. мотивована тим, що ГУНП в Харківській області не є правонаступником ГУ МВС України в Харківській області, Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС В Харківській області чи ХМУ ГУМВС України в Харківській області та не може бути відповідачем по справі. Також посилається на те, що відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було встановлено незаконність дії або бездіяльність чи незаконність рішень працівників ГУНП у Харківський області, у зв'язку із чим, підстави для відшкодування шкоди відсутні. Реалізація позивачами своїх процесуальних прав під час досудового розслідування не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Позивачі надали відзиви на апеляційні скарги в яких погоджуються із висновками суду першої інстанції, наводять доводи, якими обгрунтовували позовні вимоги та просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Вказують, що доводи апелянтів не ґрунтуються на законі, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що неодноразовим безпідставним закриттям кримінального провадження, невиконанням вимог судових рішень слідчих суддів, тривалим досудовим розслідуванням позивачам, які є потерпілими у даному кримінальному провадженні, завдано моральної шкоди.

Судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на досудовому розслідуванні в слідчому відділі Слобідського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000584 від 19 грудня 2012 року за ознаками ч. 1 ст. 175 КК України.

Позивачі є потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 28 лютого 2006 року прокуратурою Комінтернівського району м. Харкова порушено кримінальну справу № 22060011 за фактом невиплати заробітної плати працівниками ТОВ СП «Веда-Холдинг» протягом травня - листопада 2005 року, внаслідок нецільового використання грошових коштів призначених на виплату заробітної плати та зловживання службовим становищем службовими особами зазначеного підприємства за ознаками ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 КК України.

На підставі постанови прокурора прокуратури м. Харкова від 2 червня 2014 року матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000584, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України виділено в окреме провадження.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2013 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Комінтернівського району м. Харкова, зобов'язано прокуратуру Комінтернівського району м. Харкова припинити перешкоджання досудовому слідству по кримінальному провадженню № 0000584. При цьому судом встановлено, що жодних процесуальних дій по даному кримінальному провадженню органом досудового розслідування не проводилося (а.с. 31-32).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову слідчого від 29 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000584, зобов'язано орган досудового розслідування виконати вимоги ухвали апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2008 року щодо надання правової оцінки обставинам, що в період з травня по вересень 2005 року ОСОБА_1 не був директором ТОВ СП «Веда-Холдинг», в цей період часу була заборгованість по виплаті заробітної плати і в цей період на розрахункові рахунки підприємства надійшло 3853575 грн (а.с. 23-25).

Крім цього постанови про закриття кримінального провадження, ухвалювались слідчими 18.08.2014, 09.09.2015, 19.01.2016, однак за скаргами потерпілих були скасовані як незаконні.

На даний час досудове розслідування триває.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана ф зичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачі обґрунтовували бездіяльністю слідчих, вважаючи незаконними їх процесуальні рішення з огляду на їх скасування слідчими суддями.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такі процесуальні рішення, на які посилалися позивачі, та розцінені як бездіяльність та неправильне визначення слідчим обсягу і характеру дій при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірні правовідносин), тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб за здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права і оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивачів.

Ухвали слідчих суддів Ленінського районного суду міста Харкова про часткове задоволення скарг позивачів на постанови слідчого свідчать про реалізацію ними передбаченого КПК України права оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважають позивачі.

Крім іншого позивачі посилалися на відсутність процесуального контролю з боку прокуратури та на перешкоджання прокуратурою Комінтернівського району м. Харкова досудовому слідству по кримінальному провадженню №0000584.

Дійсно, ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Фатєєвою Н.І, від 10 жовтня 2013 року було зобов'язати прокуратуру Комінтернівського району м. Харкова припинити перешкоджання досудовому слідству по кримінальному провадженню № 0000584. Із змісту зазначеної ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подавали до СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області клопотання про проведення процесуальних дій по кримінальному провадженню № 0000584, які не розглядалися нібито через знаходження кримінального провадження у апеляційному суді, в той час, як з відповіді апеляційного суду Харківської області вбачалося, що матеріали кримінального провадження № 0000584 були повернуті до прокуратури.

Між тим, колегія суддів вважає, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні і у зв*язку із обставинами, встановленими ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2013 року, оскільки позивачі не надали достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їм моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивачами не надано доказів того, що обставини, встановлені ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Фатєєвою Н.І, від 10 жовтня 2013 року спричини моральну шкоду, на яку вони посилаються.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За змістом п. 3 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обґрунтовуючи в чому саме полягає спричинена їм моральна шкода, позивачі лише процитували п. 3 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та зазначили, що більшість з перерахованих вище втрат немайнового характеру мала місце в їхньому випадку.

В поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції позивач не зміг конкретизувати які саме втрати немайнового характеру та від якого порушення він зазнав.

Колегія суддів вважає, що позивачами не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та спричиненою шкодою.

Сам факт задоволення скарг позивачів не свідчить про протиправність дій відповідачів та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджується, що за подання апеляційної скарги прокуратурою Харківської області та Головним Управлінням Національної поліції в Харківській області було сплачено по 1057 гривень судового збору.

Позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» а саме: за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У зв'язку із вищевикладеним колегія суддів вважає за необхідне судові витрати, понесені апелянтами, компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області - Гончаренка А.М. та представника Головного Управління Національної поліції в Харківській області - Маслоша Сергія Миколайовича задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до прокуратури Харківської області, Державного казначейства України, Головного управління національної поліції в Харківській області, Слобідського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 5 про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури - відмовити в повному обсязі.

Судовий збір, сплачений прокуратурою Харківської області за платіжним дорученням № 1473 від 11.07.2018 року у сумі 1057,20 грн. та Головним Управлінням Національної поліції в Харківській області за платіжним дорученням № 1746 від 30.07.2018 року в сумі 1057,20 грн. повернути їм із Державного бюджету України.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна