Справа № 645/6387/18
Провадження № 2/645/2628/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про визнання наймачами житлового приміщення та укладення договору найма житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, в якому просив суд: визнати позивача наймачем житлового приміщення - квартири (кімнати) № 9 у будинку (гуртожитку) № 46 по пр. Льва Ландау в м. Харкові; зобов'язати Департамент житлового господарства Харківської міської ради укласти з позивачем договір найму житлового приміщення - квартири (кімнати) № 9 у будинку (гуртожитку) № 46 по пр. Льва Ландау в м. Харкові; зобов'язати Департамент житлового господарства Харківської міської ради надати дозвіл позивачу на реєстрацію в квартирі квартири (кімнаті) № 9 у будинку (гуртожитку) № 46 по пр. Льва Ландау в м. Харкові.

Ухвалою судді від 02.11.2018 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подану без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, оскільки позивачем не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

02.11.2018 року на адресу позивача та його представника, зазначену ними у позові, направлено копії вказаної ухвали судді. 12.11.2018 року уповноважений представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 отримав копію ухвали про залишення позову без руху від 02.11.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до теперішнього часу зазначені в ухвалі недоліки не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов'язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Однак, впродовж майже місяця з дня отримання ухвали суду та до теперішнього часу, зазначені в ухвалі суду від 02.11.2018 року недоліки позивачем не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Відсутність даних обставин перешкоджає суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду, а також для вирішення питання про відкликання позовної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про визнання наймачами житлового приміщення та укладення договору найма житлового приміщення вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя -