Справа № 495/8916/17
22 березня 2018 року м.Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої - судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач викликався у судове засідання для надання пояснень по справі та зясування обставин по справі. Судом на кожне судове засідання на адресу відповідача своєчасно направлялись судові повістки-повідомлення про місце, час проведення судового засідання, але відповідач не зявився.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Дослідивши матеріали цивільної справи, докази, суд встановив.
28 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики грошових коштів, вказаний договір позики від 28.08.2014 року оформлений сторонами шляхом складання розписки, оригінал якої знаходиться у позивача.
За умовами укладеного між сторонами договору позики, відповідач отримав в борг грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.10.17 року в гривневому еквіваленті складає 80 310,00 грн. (2 677,00 грн. за 100 доларів США).
Згідно договору відповідач ОСОБА_2 зобовязувався повернути позивачу суму боргу у строк до 01.03.2015 року та зобовязався кожного місяця сплачувати процент в сумі 90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.10.2017 рік складає 2 409,3 грн..
В порушення взятих на себе зобовязань, відповідач суму боргу позивачу не повернув, передбачені договором позики щомісячні проценти - не сплачує, своїми діями відповідач поставив позивача та його багатодітну сімю в скрутне матеріальне становище, на підставі чого позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Статтями 525, 526 ЦК закріплено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст.612 ЦК України вказаного Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Зважаючи на те, що договором позики встановлений розмір процентів в сумі 90 доларів США щомісяця, то позивач має законне право вимагати стягнення з відповідача відповідні суми.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Відповідно до цієї норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача 90 доларів США щомісячних процентів та 3% річних від простроченої суми позики за кожний день прострочення.
Згідно ч.1 ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Оскільки, зобовязання виражене в іноземній валюті, то стягненню підлягає сума позики, що еквівалентна іноземній валюті на час ухвалення рішення, яка складає 80 310 грн., виходячи з курсу долару США відносно до гривні.
Отже, борг відповідача на дату подачі позову складає: 80 310 гривень сума основного боргу, 91 553,4 грн. сума процентів, виходячи з умов договору позики (період прострочення 01.09.14 року 26.10.2017 року 38 місяців. Розрахунок: 2 409,3 х 38 = 91 553,4); 6 402,8 гривень - 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України (період прострочення: 01.03.2015 року 26.10.2017 року, кількість днів прострочення 970. Розрахунок: 80 310 х 970 х 3/365/100 = 6 402,8), а всього 178 266,2 гривень.
Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу виконання умов договору позиким та відповідальності за невиконання договору, регулюються нормами ст.ст.526, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України.
Надані суду докази свідчать, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1782,67 грн. стягнути з відповідача.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 128, 133, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 636531, виданий Портофранківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області 09 січня 2010 року на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт КК008768, виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 27 квітня 1998 року грошові кошти у розмірі 80 310 гривень суму основного боргу, 91 553,4 гривень суму процентів, 6 402,8 гривень - 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, а всього 178 266,2 гривень та судові витрати у розмірі 1782 грн. 67 коп..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя