Справа № 150/138/18
Провадження № 2/150/66/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кушнір Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гендзьори О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №150/138/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Згідно змінених позовних вимог просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на період його навчання і до досягнення ним двадцяти трьох років в розмірі 1500 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Чернівецького районного суду від 27.05.2015 з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти для утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 450,00 гривень на кожну дитину. З 01.09.2015 ОСОБА_3 почав навчатися в Державному вищому навчальному закладі «Могилів-Подільського монтажно-економічного коледжу» Вінницької області. Зазначила, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, приховує свої офіційні доходи, так як офіційно не працевлаштований, однак, матеріально забезпечений та має можливість надавати матеріальну допомогу, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач у судове засідання не зявилася, у поданій заяві просить дану справу розглядати без її участі. Вимоги позовної заяви підтримує і просить суд їх задоволити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій заяві просить дану справу розглядати без його участі, вимоги позовної заяви визнає частково, не заперечує щодо присудження до стягнення аліменти в розмірі 1000 гривень.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне:

Судом встановлено, що на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 27 травня 2015 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 450,00 гривень на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного рішення виданий виконавчий лист від 09.06.2015, відповідно до якого з відповідача на даний час стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 450,00 гривень на кожну дитину. Строк предявлення виконавчого листа до виконання визначено до 02 травня 2018 року.

Із довідки № 139 від 26.02.2018, виданої Державним вищим навчальним закладом «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» вбачається, що ОСОБА_3 є студентом ІІІ курсу Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» Вінницької області. Навчається на денному відділенні з 01.09.2015 по 30.06.2019, форма навчання державна.

Окрім того, з долученої до заяви відповідача від 26.04.2018 копії паспорта вбачається, що останній по батькові записаний "Григорійович", а не "Григорович" як зазначено в позовній заяві.

Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

У ст. 198 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім того, у п. 20 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не подано суду належних доказів про особистий дохід відповідача, що унеможливлює встановити його реальний фінансовий стан.

Також суду не подано доказів, що з відповідача за виконавчими документами проводяться інші стягнення.

Відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме зазначив, що зможе сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень.

Встановивши, що ОСОБА_3 продовжує навчання, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, суд враховує, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків, зокрема, що відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, а тому приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача для утримання сина ОСОБА_3 на період його навчання та до досягнення ним двадцяти трьох років у розмірі 1000 гривень.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, відтак, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704грн. 80коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 198, 199, 200 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, в твердій грошовій сумі 1000/одна тисяча/ гривень щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в сумі 704/сімсот чотири/ гривні 80коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення/складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Б.Б. Кушнір