Справа № 185/8388/18
Провадження № 4-с/185/69/18
У Х В А Л А

20 листопада 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Муржиєвої І.О.

представника заявника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді скаргу ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2018 року надійшла скарга, подана від імені ОСОБА_3 його представником за довіреністю ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4, вчинені при виконанні ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 у межах суми позовних вимог 82 508 698 грн 36 коп, до набрання рішенням суду у справі №185/8388/18 законної сили.

Заявник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця та скасувати постанови приватного виконавця:

-постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2018 року,

-постанову про арешт всього майна скаржника від 11.10.2018 року,

-постанову про арешт часток скаржника у статутному капіталі господарських товариств від 11.10.2018 року,

-постанову про арешт майна скаржника від 11.10.2018 року,

-постанову про арешт коштів скаржника від 11.10.2018 року.

В обґрунтування скарги зазначено наступне:

- приватний виконавець не мав права відкривати провадження з виконання ухвали Павлоградського міськрайонного суду та здійснювати виконавчі дії, оскільки сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності,

- ухвалою суду про забезпечення позову визначено, що дана ухвала підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

- рішення, за якими сума зобов'язання становить двадцять і більше мільйонів гривень підвідомчі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

- приватний виконавець відкрив виконавче провадження без підтвердження сплати стягувачем авансового внеску,

- приватний виконавець при накладенні арешту на майно боржника вийшов за межі суми, яку визначив суд, оскільки фактично наклав арешт на все майно, в тому числі нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, банківські ячейки, долі у статутному капіталі, при цьому ринкова вартість усього цього майна є більшою ніж 82 508 698 грн,

- приватний виконавець звернувся до Павлоградського міськрайонного суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, що перевищує його повноваження.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала скаргу,

посилаючись на доводи, викладені у скарзі, наголосивши на тому, що приватний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов вийшов за межі своїх повноважень.

Представник стягувача ОСОБА_2 просив у задоволенні скарги відмовити, зазначивши, що вибір виконавця є правом стягувача, ЗУ «Про виконавче провадження» у діючій редакції не містить обмежень приватного виконавця у здійсненні примусового виконання рішень, за якими сума стягнення перевищує 20 мільйонів. Приватний виконавець діяв у відповідності до закону та змісту ухвали суду від 08 жовтня 2018 року.

У письмовому запереченні на скаргу представник стягувача зазначив, що:

-приватним виконавцем були вчинені всі необхідні дії відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження»,

-сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні, не перевищує розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності,

-стягувач має право вибору пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця,

-скаржник не надав доказів того, що виконавче провадження відкрито без сплати стягувачем авансового внеску,

-накладаючи арешт на нерухоме та рухоме майно боржника, його грошові кошти та частки у статутному капіталі господарських товариств, приватний виконавець діяв у відповідності до резолютивної частини ухвали суду,

-чинним законодавством не передбачене обов'язкове проведення оцінки як майна так і майнових прав приватним виконавцем при виконанні ухвали суду про забезпечення позову,

-скаржник не надав доказів того, що приватний виконавець наклав арешт на майно у розмірі, що перевищує межу, встановлену ухвалою суду.

Приватний виконавець ОСОБА_4 надіслав письмове клопотання про розгляд справи без його участі та заперечення на скаргу, в якій посилається на те, що:

-ухвала суду про накладення арешту на майно не є рішенням про стягнення коштів, тому норми про страхування цивільно-правової відповідальності щодо даного виконавчого документу не застосовуються,

-право пред'явлення виконавчого документу на виконання до приватного виконавця належить виключно стягувачу,

-норма щодо обмеження приватного виконавця у праві приймати на виконання документи на певні суми не поширюється на ухвалу про накладення арешту на майно, оскільки ця ухвала є рішенням немайнового характеру,

-стягувачем було надано квитанцію про сплату авансового внеску,

-приватний виконавець наклав арешт на майно боржника у межах суми, визначеної ухвалою суду, про що зазначив у тексті постанов,

-приватний виконавець не обмежений у праві накладати арешт на будь-яке майно боржника, у тому числі на його корпоративні права,

-законом не передбачено проведення оцінки майна при виконанні ухвали, визначення вартості майна проводиться тільки при його примусовій реалізації,

-відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено визначення судом частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, за поданням виконавця.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року, задоволено частково заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі №185/8388/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та трьох процентів річних.

До набрання рішенням суду у справі №185/8388/18 законної сили накладено арешт на

майно, яке належить ОСОБА_3 у межах суми позовних вимог, а саме в межах 82 508 698 (вісімдесят два мільйони п'ятсот вісім тисяч шістсот дев'яносто вісім) гривень 36 коп.

Також в резолютивній частині ухвали суду зазначено, що копію ухвали слід направити для виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Однак за змістом ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за відповідною заявою стягувача.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору предявлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» у діючій редакції не містить заборони для приватного виконавця здійснювати примусове виконання рішень, за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень, окрім як протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця.

Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформації про ОСОБА_4 07.09.2017 року.

На день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 11 жовтня 2018 року строк зайняття діяльністю приватного виконавця ОСОБА_4 складав більше року, тому приватний виконавець мав право на здійснення примусового виконання ухвали Павлоградського міськрайонного суду.

За змістом ч.3 ст.24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», норма щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця поширюється тільки на виконавчі документи про стягнення коштів. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 08 жовтня 2018 року накладено арешт на майно з метою про забезпечення позову, таким чином ця ухвала не є виконавчим документом про стягнення коштів.

Крім того згідно з даними Єдиного реєстру приватних виконавців України ОСОБА_4 укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності на суму 650 000 000 грн.

Стягувачем при зверненні до приватного виконавця був оплачений авансовий платіж у сумі 3723 грн, що підтверджується копією квитанції, наданої приватним виконавцем.

Приватним виконавцем був накладений арешт на майно боржника у межах суми, визначеної ухвалою суду - 82 508 698 грн, про що зазначено в оскаржуваних постановах.

За змістом резолютивної частини ухвали суду арешт накладений на все майно боржника, немає заборони накладення арешту на певні види майна.

Проведення оцінки майна при виконанні ухвали про накладення арешту на майно з метою забезпечення позову ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено.

Заявником не надано доказів того, що арешт накладений на майно, вартість якого перевищує суму позовних вимог.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржувані дії та рішення приватного виконавця вчинені відповідно до закону та в межах його повноважень.

Питання стосовно права приватного виконавця звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, не стосується суті даної скарги і вирішуватиметься судом, який буде розглядати дане подання.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а діючим законодавством не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому за подання скарги судовий збір не сплачується і судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.450-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається у Дніпровській апеляційний суд через Павлоградський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.М. Болдирєва