Провадження № 2/750/482/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення пені,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

в с т а н о в и в:

15.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення пені в розмірі 2400 грн. 00 коп. Позов мотивує тим, що 12.01.2017 року він звернувся до Чернігівської філії відповідача із заявою про виплату коштів, які переказав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на імя позивача в розмірі 200000 грн. 00 коп. Позивачем кошти були отримані 24.01.2017 року. В звязку з тим, що відповідач безпідставно користувався коштами до 24.01.2017 року, враховуючи порушення відповідачем положень статей 30.1, 30.2, 32.1, 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», якими на відповідача покладено обовязок зарахувати кошти на рахунок отримувача або виплатити їх отримувачу в готівковій формі в той самий день, а також сплатити пеню в розмірі 0.1% суми простроченого платежу за кожний день прострочення виплати, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив суду, що жодних документів, які б свідчили про ініціювання переказу коштів клієнтом ОСОБА_3 в період часу з 12.01.2017 до 24.01.2017 (тобто доручення клієнта на переказ коштів у формі розрахункового чи іншого документа, на підставі якого може ініціюватись переказ коштів згідно Закону), ПАТ «КРЕДОБАНК» не отримував. Письмова заява позивача від 12.01.2017 не вважається таким документом в розумінні Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав до суду письмові пояснення та просив відмовити у задоволенні позову, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 15 листопада 2016 року № 416-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «АРТЕМ-БАНК» де категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 16 листопада 2016 року № 2447 «Про запровадження тимчасової адміністрації в AT «АРТЕМ-БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким розпочато процедуру AT «АРТЕМ-БАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 16 листопада 2016 року до 15 грудня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора AT «АРТЕМ-БАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_4 на один місяць з 16 листопада 2016 року до 15 грудня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 15 грудня 2016 року № 492-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АРТЕМ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 16 грудня 2016 року №2857 «Про початок процедури ліквідації AT «АРТЕМ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації AT «АРТЕМ-БАНК» з 16 грудня 2016 до 15 грудня 2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора AT «АРТЕМ-БАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, ОСОБА_4 строком на два роки з 16 грудня 2016 до 15 грудня 2018 включно.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своєму офіційному веб- сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до п. 1 Розділу IV Положення №14 банк-агент здійснює виплати гарантованих сум відшкодування вкладникам відповідно до інформації про вкладника, отриманої від Фонду, на підставі укладеного з Фондом договору.

Порядок №4313 встановлює процедуру вчинення дій Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо фінансування процесу виплат банкам-агентами гарантованої суми відшкодування за вкладами вкладникам банків, що виводяться з ринку або ліквідуються на підставі частини другої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

За п. З Порядку №4313 Фонд здійснює фінансування процесу виплат банками-агентами за визначеними моделями фінансування та у формах попереднього фінансування, поточного фінансування, а також додаткового попереднього фінансування.

Моделі фінансування, визначені вказаним Порядком №4313, передбачають перерахування Фондом гарантування банку-агенту відповідної суми коштів, розрахованої за формулами.

Тобто, Фонд гарантування не здійснює індивідуальний переказ коштів на кожного вкладника, а переказує в якості фінансування суму коштів на банк-агент, який розподіляє ці кошти між тими вкладниками, які звернулись до нього за виплатою відшкодування.

12.01.2017 року позивач звернувся до Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства «Кредо-Банк» із заявою про виплату коштів, які переказав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 3500118 від 24.01.2017 року позивач отримав кошти в розмірі 200 000 грн. 00 коп.

ПАТ «КРЕДОБАНК» отримував від ФГВФО кошти на внутрішньобанківський аналітичний рахунок на своє імя.

Кошти були отримані ПАТ «КРЕДОБАНК» від ФГВФО переказом на суму 25 000 000,00 грн. з метою наступного проведення відшкодувань вкладникам ПАТ «АРТЕМБАНК» відповідно до договору №1 від 08.07.2016 року.

В подальшому ПАТ «КРЕДОБАНК» виплачував кошти вкладникам ПАТ «АРТЕМБАНК» на підставі інформації про вкладників, наданої ФГВФО, та заяв вкладників.

Відповідно до ст. 28 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює виплату гарантованих сулі відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Порядком фінансування процесу виплат банками-агентами гарантованої суми відшкодування за вкладами у рамках пілотного проекту з впровадження Автоматизованої системи виплат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженим рішенням виконавчої дирекції ФЕВФО від 05.12.2016р. №2697 (надалі - Порядок 2697) та діючим станом на день виплати коштів ОСОБА_5, встановлено процедуру вчинення дій ФГВФО щодо фінансування процесу виплат банками-агентами гарантованої суми відшкодування за вкладами вкладникам банків, що виводяться з ринку, або банків, що ліквідуються на підставі частини другої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність»

ФГВФО не здійснює індивідуальний переказ коштів на кожного вкладника, а переказує в якості фінансування суму коштів на банк-агент, який в подальшому виплачує кошти кожному вкладнику індивідуально, на підставі звернень останніх.

Приписами статті 32.2 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0.1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Положеннями ст. 8 «Строки проведення переказу» вказаного Закону визначено:

«8.1. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

8.2. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.»

Вичерпний перелік способів ініціювання переказу коштів наведений в ст. 21 Закону, якими є наступні: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових, коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв.

Враховуючи, що документів, які б свідчили про ініціювання переказу коштів клієнтом ОСОБА_3 в період часу з 12.01.2017 до 24.01.2017 (тобто доручення клієнта на переказ коштів у формі розрахункового чи іншого документа, на підставі якого може ініціюватись переказ коштів згідно Закону), ПАТ «КРЕДОБАНК» не отримував, відтак письмова заява позивача від 12.01.2017 не вважається таким документом в розумінні Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Позивач не с ані платником, ані отримувачем коштів за переказом на підставі платіжного доручення №5232 від 12.01.2017 року. За даним розрахунковим документом кошти взагалі не підлягали зарахуванню/виплаті позивачу. Платником за даним переказом виступає ФГВФО. Окрім того переказ на підставі платіжного доручення №5232 від 12.01.2017 був виконаний своєчасно, кошти були зараховані на рахунок отримувача (ПАТ «КРЕДОБАНК»), Тому немає несвоєчасності виконання відповідачем переказу, ініційованого платіжним дорученням від 12.01.2017 №5232.

Поряд з цим в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про доручення позивача, що міститься в розрахунковому документі або в документі на переказ готівки на переказ коштів в період часу з 12.01.2017 по 24.01.2017. які були не виконані відповідачем !! Іншими словами, позивач, як платник, не ініціював переказ коштів в ПАТ «КРЕДОБАНК» в період часу з 12.01.2017 по 24.01.2017 в розумінні Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зокрема ст.ст. 8. 20-24 Закону.

Поряд з цим, заява на видачу готівки №3500118 від 24.01.2017 року, згідно якої кошти в сумі 200 000,00 грн. були виплачені ОСОБА_3, була виконана відповідачем в день її подання до відповідача (24.01.2017року).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких умов позовні вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 2400 грн. 00 коп. за період з 13.01.2017 року по 24.01.2017 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства «Кредо-Банк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09807862) про стягнення пені, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.В.Карапута