Категорія 59 Головуючий у 1-й інстанції Кулик С.В.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Биліни Т.І., Гаврилової Г.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області, постановлену 19 вересня 2018 року у м.Маріуполі, про повернення заяви позивачеві у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Коновка Евеліни Сергіївни Юридичного департаменту Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, просив визнати та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Маріупольської міської ради про відмову у державній реєстрації прав стосовно квартири АДРЕСА_1 від 12 червня 2018 року №41559482 та визнати право на зазначену квартиру. Витребувати у відповідача документи на підставі яких було відмовлено у здійснені державної реєстрації.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 03 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у зв'язку з тим, що позивачу необхідно додати до позовної заяви попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку з розглядом справи та тим, що копії документів на підтвердження доводів позовної заяви, які надані останнім, не засвідчені належним чином у визначеному законодавством порядку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву позивачеві суд виходив з того, що недоліки позовної заяви усунені не у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2018 року та направити справу для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконання вимог ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 03 вересня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем було подано заяву про усунення недоліків у встановлені судом строки. Проте, суд вирішив, що недоліки позивачем усуненні не у повному обсязі. При цьому, суд не зазначав які саме вимоги ухвали суду були виконані неналежним чином. Вважає, що при усуненні недоліків частково або неналежним чином, суд повинен був, у даному випадку, залишити повторно позовну заяву без руху, запропонувавши усунути недоліки позовної заяви належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у встановлених ст.367 ЦПК України межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.185 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України).

Положення ст.185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовується в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

Отже, за змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали суду про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилась з її змістом, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 14 вересня 2018 року позивач ОСОБА_2 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху надав заяву в якій зазначив, що оригінал оскаржуваного рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Маріупольської міської ради про відмову у державній реєстрації прав стосовно квартири АДРЕСА_1 від 12 червня 2018 року №41559482 фактично мається та буде надано суду за його вимогою, інші докази або оригінали у останнього відсутні, також надав копію рішення відповідача №41559482.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу (ч.1 ст.20 ЦК України, ст.ст. 3 і 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Приписами ч.ч.2,4-6 ст.95 ЦПК України зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивач ОСОБА_2 у заяві про усунення недоліків (а.с.6) зазначив, що оригінал рішення відповідача №41559482 у нього мається та надав копію цього рішення, засвідчивши власним підписом та відповідною датою, що відповідає ч.5 ст. 95 ЦПК України.

Крім того, пропонуючи позивачу надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, суд першої інстанції залишив поза увагою, що останній є інвалідом ІІ групи, про що було зазначено у первісній позовній заяві і згідно додатку надано копію відповідного посвідчення.

Неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат може бути підставою для відмови у відшкодуванні відповідних витрат, а не повернення позовної заяви.

Суд першої інстанції наведенні положення закону та конкретні обставини не врахував, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)

Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2018 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку ст. 389 ЦПК України шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Т.І. Биліна

Г.Л. Гаврилова