Справа № 297/1207/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 серпня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Берегівського районного суду від 22 червня 2018 року (у складі судді Фейір О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Берегівського районного відділу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області, Берегівської місцевої прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про відшкодування за рахунок органу досудового слідства, прокуратури моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю при здійсненні ними своїх повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у червні 2018 р.

Просив:

-стягнути з відповідачів на свою користь загалом 2 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди;

-стягнути солідарно з відповідачів 3 000 грн. юридичних витрат, пов'язаних із підготовкою позову;

-зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Закарпатській області списати суму моральних збитків із рахунків відповідачів і перевести ці кошти на рахунок позивача, вказаний у позовній заяві.

На обґрунтування позовних вимог указав, що внаслідок невиконання відповідачами покладених наних обов'язків згідно з нормами КПК України, йому було завдано моральної шкоди.

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 22 червня 2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нову, якою зобов'язати суд першої інстанції розглянути спір по суті. Доводить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Указує, що суд за жодних обставин не має права обмежувати заявника на судовий захист. Зазначає, що суд першої інстанції не забезпечив позивачу дотримання принципу верховенства права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що ОСОБА_1 не було усунуто недоліки позовної заяви, які були вказані в ухвалі судді Берегівського районного суду від 06.06.2018 р. про залишення позовної заяви без руху, в зв'язку з чим і постановив визнати неподаною і повернути позовну заяву позивачеві.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як видно з матеріалів справи, 06 червня 2018 р. суддею Берегівського районного суду від 06 червня 2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст.175 ЦПК України (а.с.18-19).

Зокрема, суддею було вказано, що в позовній заяві не зазначено обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача, доказів у підтвердження обставини, на які посилається позивач як на обґрунтування своїх вимог, відомостей щодо вжитих заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, не зазначено наявності в позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви тощо.

На виконання вимог цієї ухвали позивачем було надано заяву від 20.06.2018 р., у якій заявником, на його думку, було вказано всі доводи та докази, якими обґрунтовуються його позовні вимоги (а.с.22). Однак, суд першої інстанції констатував, що позивачем не були усунуті недоліки, вказані суддею в ухвалі Берегівського районного суду від 06 червня 2018 р. і як наслідок - позовну заяву було визнано неподаною і повернуто заявнику (а.с.24-25).

Відповідно до ч.ч.1,10 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За приписами ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач, звернувшись до суду із позовом, самостійно обрав спосіб захисту своїх порушених (не визнаних) прав і обґрунтував, на його думку, належними та допустимим доказами.

Ті недоліки позовної заяви, які вказав суд у своїй ухвалі від 06 червня 2018 р., здебільшого стосуються обґрунтування позивачем своїх позовних вимог.

Однак, суд першої інстанції не зобов'язаний указувати стороні як саме обґрунтовувати свої доводи та які докази подавати на обґрунтування своїх позовних вимог, кожна сторона самостійно обирає способи та засоби захисту своїх прав. Решта підстав, через які було залишено позовну заяву без руху, а згодом визнано неподаною і повернуто, жодним чином не впливають на форму та зміст позовної заяви як неістотні.

Також належить зауважити, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказано, що позивач мав подати нову редакцію позовної заяви, в якій би містилися усі відомості, передбачені ч.3 ст.175 ЦПК України, однак в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суддя суду першої інстанції не вказував, яким саме способом необхідно усувати недоліки.

На думку апеляційного суду суддя суду першої інстанції допустився формалізму і дуже вузько підійшов до вирішення питання щодо подальшого руху справи за умови, що кожна сторона самостійно обирає спосіб захисту своїх прав, самостійно обирає позицію щодо обґрунтування своїх доводів і які докази подавати на обґрунтування своїх доводів.

Лише в ході розгляду справи може бути відомо, які докази необхідні для вирішення спору, у зв'язку з чим суд може зобов'язати ту чи іншу сторону надати такі докази або самостійно їх витребувати.

Решта підстав, через які суд першої інстанції залишив позовну заяву без руху та як наслідок - визнав неподаною і повернув позовну заяву, є формальними і аж ніяк не можуть вплинути на загальну правильність і відповідність позовної заяви вимогам цивільно-процесуального закону.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу судді Берегівського районного суду від 22 червня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4. Повне судове рішення складено 16 серпня 2018 року.

Судді: