12.11.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомирав складі:
головуючого судді Перекупка І.Г.,
при секретарі судового засідання Поліщук К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -
Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у звязку із продовженням навчання, в твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року та до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком позивача, яка є повнолітньою, навчається в Національному медичному університеті імені ОСОБА_3 денної форми навчання. Відповідач офіційно працює та одержує заробітну плату, у зв'язку з чим має змогу утримувати свою дитину.
Від преставника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1, 23.06.200 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 7)
Згідно довідки № 7115 від 02.07.2018 року, ОСОБА_1, є студентом 2 курсу 8 групи медичного факультету № 1 Національного медичного університету імені ОСОБА_3, навчається на денній формі навчання, з терміном навчання до 2023 року (а.с. 8).
Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, працює, матеріально забезпечений, інших утримувачів немає.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.
Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням.
Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 141, 150, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 81, 88, 130, 141,208, 209, 212-215, 224-226, 232-233, 273, 280, 354, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи з 08.08.2018 року і до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження навчання в Національному медичному університеті імені ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Суддя І.Г. Перекупка