ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3103/16 Номер провадження 22-ц/814/480/18Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Лобова О.А., Одринської Т.В.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області).

Просив: накласти арешт на майно - нежитлове приміщення - гараж НОМЕР_1 загальною площею 21,8 кв.м який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Марчишеної А.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-01100 виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року щодо складання Акту опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року (ВП №30381625);

визнати неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця Полтавського районного відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушка Р.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-01100 виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП №30381625) та при примусовому виконанні виконавчого листа №2/545/1434/18 виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВП №56215993);

скасувати акт опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року (ВП №30381625);

скасувати постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 10 листопада 2017 року (ВП №30381625);

скасувати постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року (ВП №30381625);

скасувати акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року (ВП №30381625);

зобов'язати головного державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Пушка Р.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-01100 виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП №30381625) та примусовому виконанні виконавчого листа №2/545/1434/18 виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВІІ №56215993) виконавчі дії провести відповідно до ст.ст. 20, 30, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження».

При подачі скарги ОСОБА_2 заявлено клопотання про поновлення строку для звернення до суду, яке мотивовано тим, що про порушення своїх прав і законних інтересів він дізнався тільки 10 вересня 2018 року після звернення до Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження (постанови, акти, повідомлення, листи) Полтавським районним ВДВС ГТУЮ у Полтавській області йому не направлялись.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у поновленні порушеного строку подання скарги. Скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області залишено без розгляду, як подану після закінчення процесуального строку.

Ухвала суду обґрунтована тим, що відсутні поважні причини пропуску строку скаржником, на оскарження дій державного виконавця.

Із ухвалою суду не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_5 зазначила, що вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника стягувача ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно до п.п.. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у поновленні строку на подачу скарги та залишаючи скаргу без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що наведені заявником в скарзі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку для подачі скарги на дії державного виконавця є неповажними так, як на їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Разом з тим, строки вказані у ч. 1 ст. 449 ЦПК України є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин ( ч. 2 ст. 449 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суд зі скаргою на дії державного виконавця. Предметом скарги є дії державного виконавця за результатами яких було складено акт опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року, винесено постанову про призначення експертизи від 10 листопада 2017 року, постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 серпня 2018 року та складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 серпня 2018 року.

При цьому, як на підставу пропущення строку на подачу скарги ОСОБА_2 посилався на те, що про вчинення державним виконавцем зазначених дій та складення відповідних документів він дізнався лише 10 вересня 2018 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, та надав копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 10 вересня 2018 року.

Колегія суддів звертає увагу, що строк на оскарження дій державного виконавця починається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод тоді, як скаржник зазначає, що дізнався про порушення своїх прав 10 вересня 2018 року, а подав скаргу до суду 18 вересня 2018 року тобто в межах 10 днів передбачених законодавством.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи суду першої інстанції на підтвердження обізнаності ОСОБА_2 про існування оскаржуваних документів, а саме, що акт від 08 вересня 2017 року містить підпис скаржника враховуючи, що перша та остання сторінки наданого суду першої інстанції акту містить розбіжності в прізвищах, іменах та по батькові державного виконавця та понятих, проте судом дана обставина не взята до уваги та дійсні обставини не встановлювалися.

Колегія суддів наголошує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що ст. 6 параграфа 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Аналізуючи наведене, зважаючи, що матеріали справи не містять доказів, що скаржник знав про порушення його прав до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 10 вересня 2018 року суд першої інстанції не мав підстав залишати скаргу без розгляду, чим порушувати право скаржника на доступ до суду.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відзиву на апеляційну скаргу, оскільки до відзиву не надано доказів на підтвердження зазначених в ньому обставин.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в разі з'ясування під час розгляду скарги судом першої інстанції про пропущення скаржником процесуальних строків суд може вжити заходів, щодо їх поновлення чи залишення скарги без розгляду.

За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 06 грудня 2018 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.А. Лобов

Т.В. Одринська