Провадження № 22-ц/801/106/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С.В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 рокуСправа № 127/22251/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду від 10.01.2018 року, в приміщенні Вінницького міського суду суддею Волошиним Ю.Б., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В с т а н о в и в :

18.10.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до ОСОБА_3 суду з позовом про стягнення заборгованості. Зазначав, що 04.10.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 5 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 31.08.2017 року в нього перед банком утворилася заборгованість в розмірі 70 023,93 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду від 10.01.2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.10.2011 року, яка становить 70 023,93 грн. та складається з наступного: 5 586,62 грн. - заборгованість за кредитом; 57 626,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 310,66 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1 600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити частково. Зазначив, що судом допущено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права. Вважає, заборгованість за нарахованими відсотками до 30.04.2014 ро Банком розрахована вірно і співпадає із контррозрахунком, проте з починаючі травня 2014 року, коли у Позичальника виникла прострочка по тілу кредиту, судом стягнуто 2 штрафи у розмірі 500 грн. - штраф та процентна складова) та 3310,66 грн. - штраф (процентна складова). Вважає, що за своєю правовою природою штраф не може бути виражений у сталій сумі, оскільки за нормами ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що визначається у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Крім того, Банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку, не повідомивши про це позичальника.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Ціна позову в даній справі складає 70 023,93 грн грн., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176000 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції встановив, що 04.10.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 5 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по сплаті кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на підставі укладеного договору отримав кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Визначаючи розмір заборгованості, суд взяв до уваги розрахунок, наданий позивачем.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін регулюються ст.ст.1067-1069 ЦК (картковий кредитний рахунок), параграфом 1,2 глави 71 ЦК України (що регулюють кредит ) та загальними нормами цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Встановлено, що відповідач допустила порушення умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості.

За нормами частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

ОСОБА_3, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до публічного договору та погодився з його умовами.

Умови надання послуг банківського рахунку з кредитування є складовою Умов та Правил надання банківських послуг, з якими погодився ОСОБА_3 За таких обставин укладення останнім публічного договору його окремим письмовим договором кредиту, що містив би йог підпис, не потрібно.

Також колегія суддів, враховує, що отримання кредитної картки відповідачем підтверджується наданими банком доказами, та не заперечується сторонами.

Згідно із положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач частково сплатив заборгованість.

Апеляційний суд вважає доведеними позовні вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 5586,62 грн., що також не заперечується сторонами.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в сумі 57 626,65 грн. з огляду на наступне.

За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то рахується, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з Тарифами банку базова відсоткова ставка становила 30% річних.

Установлено, що процентна ставка за користування кредитом була збільшена банком 01 вересня 2014 року до 34,8 % річних, а 01 квітня 2015 року до 43,2%.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним і відсутні правові підстави для обрахунку заборгованості, виходячи з підвищених розмірів.

Враховуючи, що клопотань про застосування строку позовної давності не заявлено, колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами за період з 04.10.2011 року по 31.08.2014 року, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 % річних, що становить 1164,82 грн.

А також заборгованість по процентам за період з 01.09.2014 року по 31.08.2017 року згідно процентної ставки 30 % річних, що становить 5102,44 грн. (розрахунок (5586,62 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) х 30 % (річна процентна ставка - 1675,98грн.) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1096 (дні прострочення з 01.09.2014 року по 31.08.2017 року) = 5102,44 грн.)).

Таким чином, розмір заборгованості по процентам за кредитним договором станом на 31.08.2017 року становить 6267.26 грн. (розрахунок 1164.82 + 5102,44 = 6267,26 грн.).

Також, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені з таких підстав.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Умовами договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 (а.с. 31) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобов'язань, передбачених п.2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов та правил.

Даним пунктом визначено, що пеня це базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

У той же час, як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.10.2011 року, відповідачу нараховувалася пеня щомісячно в твердій грошовій сумі (30, 50 та 100 гривень), а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, як передбачено частиною третьою статті 549 ЦК України.

Як вбачається з Умов та правил, пеня складається з двох частин: відсоткової, що нараховується за кожний день порушення зобов'язання та твердої суми. Відсоткова частина позивачем не нараховувалась, а лише пред'явлено до стягнення тверду частину, по 30, 50 та 100 гривень щомісячно.

Колегія суддів вважає, що завчасне визначення пені у твердій сумі не є пенею у розумінні закону, оскільки пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України), а тому вказані щомісячні нарахування не можуть бути стягнуті як пеня.

Не може бути задоволена також позовна вимога в частині стягнення штрафу (фіксована складова), оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. (пункт 2.1.1.7.6. Умов та правил) не відповідає суті і змісту частини другої статті 549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов'язання.

Крім того, зі змісту статті 549 ЦК України випливає, що поняття штрафу визначене у цій статті та порядок його обрахунку, є обов'язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не може бути змінений та викладений на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається його суть, тобто він перестає бути видом забезпечення виконання зобов'язання - неустойкою в розумінні закону.

Апеляційний суд вважає, що підлягає задоволенню вимога про стягнення штрафу (процентна складова) у розмірі 5% від суми заборгованості, як обумовлено сторонами у договорі, що становить грн.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 року в розмірі 12446,57 грн. з них: 5586,62 грн. - заборгованість за кредитом, 6267.26 грн. . - заборгованість за процентами за користування кредитом, 592,69 грн. - штраф (відсоткова складова).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункт в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, із врахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, що становить 1704,8 грн..

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення заочне рішення Вінницького міського суду від 10.01.2018 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором, в розмірі грн. 12446,57 грн. з них: 5586,62 грн. - заборгованість за кредитом, 6267.26 грн. . - заборгованість за процентами за користування кредитом, 592,69 грн. - штраф (відсоткова складова).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судові витрати в сумі 1704,8 грн.

Дані учасників справи:

Акціонерне товариство Комерційний банк „Приватбанк" (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ),

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Копаничук С.Г.

Судді Оніщук В.В.

Рибчинський В.П.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.