Ухвала

06 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 299/89/16-ц

провадження № 61-35813св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Бисага Т. Ю., Фазикош Г. В., Собослой Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) у січні 2016 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03 серпня 2006 року № MKV0GL00006100 у розмірі 100 062, 29 дол. США, що за курсом 21, 46 грн за один долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 вересня 2015 року складало 2 147 336, 74 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що згідно з умовами зазначеного кредитного договору, укладеного із ОСОБА_5, банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 34 760, 00 дол. США на термін до 03 серпня 2021 року, а позичальник зобов'язувалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Банк виконав зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, шляхом надання відповідачеві кредиту у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не виконала зобов'язання за кредитним договором, оскільки своєчасно не сплачувала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 25 вересня 2015 року виникла заборгованість в сумі 100 062, 29 дол. США, яка складалася з: 28 518, 27 дол. США - заборгованість за кредитом, 26 072, 56 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 533, 00 дол. США - заборгованість за комісією за користування кредитом, 43 938, 46 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2016 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 03 серпня 2006 року № MKV0GL00006100 станом на 25 вересня 2015 року в сумі 18 293, 93 дол. США, що за курсом, встановленим НБУ на 25 вересня 2015 року, складало 392 587, 74 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду в частині вимог про стягнення простроченої заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом, заборгованості за простроченою комісією та нарахованої пені, що є підставою для відмови в позові у цій частині вимог.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2018 року відхилено апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 Рішення Виноградівського районного суду від 21 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Апеляційний суд зазначив, що висновок суду першої інстанції про застосування наслідків спливу позовної давності лише до простроченої заборгованості та пені і наявність підстав для стягнення поточної заборгованості є помилковим, оскільки після зміни строку виконання зобов'язання до 19 грудня 2007 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за такою вимогою позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до зазначеної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 19 грудня 2007 року не підлягали виконанню.

Враховуючи визнані відповідачем обставини, апеляційний суд зробив висновок про переривання позовної давності станом на 23 жовтня 2009 року. Апеляційним судом встановлено, що 23 жовтня 2009 року до моменту звернення до суду минуло більше трьох років, а отже позивач звернувся до суду із пропуском позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні такого позову, враховуючи наявність заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року засобами поштового зв'язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило скасувати рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовувалась порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Банк зазначає, що апеляційний суд не здійснив дослідження зібраних у справі доказів та не надав їм оцінки у сукупності та взаємозв'язку. Враховуючи, що позичальник сплатила прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 28 липня 2008 року, вимога банку від 19 листопада 2007 року про дострокове погашення заборгованості втратила чинність та з дати погашення простроченої заборгованості строк виконання основного зобов'язання становить 03 серпня 2021 року, а тому позовна давність банком не пропущена.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у червні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному

веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик