справа №176/1341/14-ц
провадження №2/176/53/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору №490080041 від 26 червня 2008 року в сумі 1779675 грн. 94 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 26 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 (позичальником) укладено кредитний договір №490080041. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 43789,61 доларів США, а позичальник в свою чергу зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього.

Виконання позичальником зобовязань за вказаним вище кредитним договором забезпечується договором поруки №490080041-П від 26 червня 2008 року, між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 (поручителем). За умовами договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

Позивача вказує на те, що ОСОБА_2 не виконує належними чином умов кредитного договору №490080041 від 26 червня 2008 року, в результаті чого станом на 22 квітня 2014 року утворилась заборгованість, що становить: 34981,01 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 393447,27 грн., за відсотками 20337,86 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 228749,12 грн.

Крім того, зазначив, що у звязку із систематичним порушенням ОСОБА_2 своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована пеня (неустойка), яка станом на 22 квітня 2014 року становить 1157479,55 грн.

За викладених обставин, позивач просить суд стягнути вищевказані суму заборгованості з поручителя ОСОБА_1

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. У письмовій заяві, представник ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 13 листопада 2017 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 її представник адвокат ОСОБА_4, а також третя особа ОСОБА_2, належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилися.

Натомість, до початку судового засідання, до суду надійшла заява від представника відповідача адвоката ОСОБА_4, про проведення розгляду справи за відсутності відповідача та його представника. У задоволені позову просив відмовити з підстав зазначених у наданих ним запереченнях.

Зокрема, у запереченні від 29 травня 2017 року представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав припинення договору поруки.

Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 (позичальником) укладено кредитний договір №490080041. Згідно умов даного договору банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 43789,61 доларів США, на строк до 26 червня 2015 року, зі сплатою 16,99% річних /а.с. 5/.

Згідно із п. 2.8. кредитного договору, платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є додатком №1 до договору та його невідємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У разі сплати у валюті кредиту 26 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 895,00 доларів США.

У разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти кредиту таке погашення має здійснюватися не пізніше 25 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Виконання позичальником зобовязань за вказаним вище кредитним договором забезпечується договором поруки №490080041-П від 26 червня 2008 року, між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 (поручителем). За умовами договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором /а.с. 13/.

Згідно із п. 5.3 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобовязань боржником за основним договором.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін у відповідності із умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак зобовязання за кредитним договором №490080041 від 26 червня 2008 року ОСОБА_2 належним чином не виконує.

Із наданої позивачем копії розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №490080041 від 26 червня 2008 року, вбачається, що борг останнього перед ПАТ «Альфа-Банк», станом на 22 квітня 2014 року, становить: 34981,01 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 393447,27 грн., за відсотками 20337,86 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 228749,12 грн. Крім того, нарахована пеня (неустойка) у розмірі 1157479,55 грн./а.с. 20/.

Із вказаного розрахунку вбачається, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив в грудні 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року № 6-155цс13, яка, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів.

Судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості за кредитним договором №0308/0508/71-147 від 29 травня 2008 року почалося з грудня 2010 року, таким чином з 27 січня 2011 року у позивача виникло право вимоги від позичальника та поручителя.

Проте банк протягом шести місяців вимоги до позичальника та поручителя не направив та позову до суду не пред'явив.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що договір поруки №490080041-П від 26 червня 2008 року на теперішній час є припиненим, а тому у задоволені даного позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5