Справа № 467/869/18 17
Провадження № 22-ц/812/448/18
Категорія-23 Доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

06 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого: Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б,

з участю:

- представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

- представника відповідача Рибакової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Кологривою Т.М., в приміщені цього суду о 12 год. 00 хв., повний текст рішення суду складено 24 жовтня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та повернення земельної ділянки,

встановила:

У серпні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» (далі - ТОВ «Агрофірма «Вісла») про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2005 році між нею та ТОВ «Агрофірма «Вісла» укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки площею 7,1202 га кадастровий НОМЕР_1 строком на 10 років. Державну реєстрацію вказаного договору оренди проведено в Арбузинському секторі реєстрації № 5 Миколаївської філії ДЗК 29 травня 2006 року.

Після закінчення терміну дії договору оренди, 11 березня 2016 року позивач звернулась до відповідача з листом про відмову у поновленні договірних відносин.

15 квітня 2016 року ТОВ «Агрофірма «Вісла», відмовляючи їй в поверненні землі, послалось на додаткові угоди, якими строк оренди визначено в 25 років.

Посилаючись на те, що інших договорів, у тому числі додаткових договорів стосовно терміну дії договору оренди, окрім вищевказаного договору оренди, вона не підписувала, у 2017 році використовувала земельну ділянку, сплачувала земельний податок, не отримувала орендну плату за 2017 рік, що, на думку позивача, свідчить про припинення договірних правовідносин, ОСОБА_5 просила визнати припиненим договір оренди землі укладений в 2005 році та зобов'язати ТОВ «Агровірма «Вісла» повернути їй вказану земельну ділянку.

У відзиві на позов ТОВ «Агрофірма «Вісла», заперечуючи проти позову, посилалось на укладення з позивачем додаткових угод до договору оренди від 23 серпня 2007 року та 14 липня 2008 року та визначення строку оренди на 25 років, а також збільшення орендної плати до 4% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

-2-

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що строк дії договору оренди землі від 2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Вісла», з урахуванням додаткових договорів від 23 серпня 2007 року та 14 липня 2008 року, починається з моменту його державної реєстрації, а саме з 29 травня 2006 року, оскільки при укладенні договору сторони досягли згоди щодо початку дії його строку саме з цього моменту, та закінчується через 25 років, тобто 29 травня 2031 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила ухвалене у справі рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано її твердження, доводи та докази того, що додаткові договори не мають жодного відношення до договору оренди землі від 2005 року, який зареєстровано 29 травня 2006 року за реєстраційним №81.

Зазначала, що додатковий договір №232 від 23 серпня 2007 року та додатковий договір № 213 від 14 липня 2008 року укладались до іншого договору оренди землі № 232 від 29 травня 2006 року, проте такого договору немає ні у неї, ні у Держгеокадастрі в Арбузинському районі, хоча насправді в травні 2006 року дійсно між нею та відповідачем підписувався такий договір та за додатковим договором до нього за № 66 від 27 грудня 2013 року сплачувалась орендна плата у третьому кварталі 2013 року у розмірі 7 608 грн. 14 коп. ЇЇ заява про те, що додатковий договір №232 від 23 серпня 2007 року вона не підписувала, а додатковий договір №213 від 14 липня 2008 року її змусили підписати і остання угода не пройшла державну реєстрацію, відсутній підпис і прізвище реєстратора, судом проігнорована. Наполягала, що додаткові угоди не є вчиненими до спірного договору, а тому вони не можуть бути визнані недійсними правочинами, а отже договір оренди землі від 2005 року є припиненим за закінченням строку.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надходило, проте його представник ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що інших, окрім договору оренди землі від 2005 року, з позивачем товариство не укладало та додаткові угоди №232 від 23 серпня 2007 року та №213 від 14 липня 2008 року є додатками до укладеного договору оренди землі, а нумерація додаткових угод є технічною помилкою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

-3-

Отже, строк дії договору починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання Договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Судом встановлено, що в 2005 році між ТОВ «Аргофірма «Вісла» та власником землі ОСОБА_5 був укладений договір оренди землі, площею 7,12 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, строком на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,7% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 945 грн. 66 коп. до 31 грудня звітного року (а.с. 5-8). Державна реєстрація цього договору здійснена 29 травня 2006 року №81.

23 серпня 2007 року додатковим договором № 232 до додаткового договору оренди землі № 232 від 29 травня 2006 року внесені зміни до договору оренди, яким збільшено строк оренди на 15 років і орендна плата до 2,5 % від нормативної грошової оцінки землі.

Державна реєстрація цього додаткового договору здійснена Центром державного земельного кадастру № 5 Миколаївською регіональною філією 22 серпня 2007 року за №97, реєстратор ОСОБА_6 (а.с.38). Інших договорів, окрім вищезазначеного договору оренди землі від 2005 року, позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до додаткового договору № 213 від 14 липня 2008 року внесені зміни до договору оренди землі № 232 від 29 травня 2006 року, яким збільшено строк оренди на 25 років і орендна плата на 4 % від нормативної грошової оцінки землі. Даний договір містить печатку Центру державного земельного кадастру № 5 Миколаївською регіональною філією з № 84, проте не містить прізвище та підпису реєстратора (а.с.39).

11 березня 2016 року позивач вважаючи, що строк дії договору оренди землі закінчився, звернулась до відповідача з листом про відмову у поновленні договірних відносин. 15 квітня 2016 року ТОВ «Агрофірма «Вісла» відмовило позивачу повернути земельну ділянку, повідомивши про те, що на підставі додаткових договорів № 232 від 23 серпня 2007 року та № 213 від 14 липня 2008 року строк оренди визначено в 25 років.

Встановивши вищевикладені обставини, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що строк дії договору оренди земельної ділянки почався з моменту його державної реєстрації, а саме з 29 травня 2006 року та не закінчився.

У період з 2006 року до 2009 року реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася Центром державного земельного кадастру згідно Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02 липня 2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962 (далі Тимчасовий порядок).

Як встановлено, реєстрація додаткового договору № 232 від 23 серпня 2006 року до договору оренди землі № 232 від 29 травня 2006 року, яким збільшено строк оренди землі на 15 років, здійснена Центром державного земельного кадастру та позивачем не оскаржувалась. Отже, такий додатковий договір є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Між тим, вимог про визнання недійсним цього додаткового договору до договору оренди позивач не пред'являла. Тому доводи позивача про невчинення зазначеної додаткової угоди до договору оренди землі не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують презумпції правомірності правочину, згідно ст. 204 ЦК України.

-4-

У зв'язку з тим, додатковий договір від 23 серпня 2007 року, права й обов'язки сторін залишаються чинними з моменту їх державної реєстрації Центром державного земельного кадастру. При цьому також не є переконливими доводи позивача про те, що додатковий договір від 23 серпня 2007 року не має жодного відношення до договору оренди землі від 2005 року, оскільки інших договорів з відповідачем, яких стосуються ця угода та визначені умови оренди землі, позивачем не надано, що вірно констатував і суд першої інстанції.

Обставини щодо не виправлення відповідачем технічних помилок у додатковому договору до договору оренди землі та надана позивачем додаткова угода № 66 від 27 грудня 2013 року не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки не спростовують висновків суду. До того ж, несвоєчасне внесення орендарем орендної плати та самостійна сплата позивачем земельного податку за 2017 рік не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не є підставою для припинення договору оренди землі за закінченням строку оренди.

Твердження позивача про наявність у державного реєстратора лише договору оренди землі від 2005 року, без зазначеної додаткової угоди до нього, є безпідставними, оскільки не підтверджені матеріалами справи. Ухвалою суду першої інстанції від 06 вересня 2018 року за клопотанням представника позивача судом витребувані у відділі Держгеокадастру в Арбузинському районі лише оригінал договору оренди землі, який зареєстрований 29 травня 2006 року, а також витяг з Книги реєстрації договорів оренди з записом про реєстрацію цього договору (а.с.61). Окрім цього, з інформації відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі №290/131 - 18 від 05 липня 2018 року та № 337/131-18 від 16 липня 2008 року, наданої представниками позивача суду апеляційної інстанції, слідує, що у відділі за період до 01 січня 2013 року наявна інформація про наявність зареєстрованого договору оренди землі між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма Вісла» за реєстраційним номером 581 від 29 травня 2006 року, термін дії договору 10 років та Додатковий договір оренди землі за реєстраційним номером 97 від 22 серпня 2007 року термін дії договору 15 років. Іншого матеріали справи не місять.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду, що строк дії оренди землі між сторонами на підставі додаткового договору № 232 до договору оренди землі від 14 липня 2008 року закінчується 29 травня 2031 року, оскільки як встановлено в цьому додатковому договорі не зазначена особа, уповноважена для здійснення державної реєстрації, як це було передбачено в Тимчасовому порядку, а дані про реєстрацію цієї додаткової угоди в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відповідачем не надано. Не містить даних про реєстрацію цієї додаткової угоди і вищезазначена інформація відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі, а тому, на думку колегії суддів, умови зазначеної додаткової угоди від 14 липня 2008 року не можна вважати чинними для сторін.

Отже, з урахуванням додаткової угоди, від 23 серпня 2007 року, договір оренди землі припиняється з закінченням строку, на який його було укладено, 15 років, тобто 29 травня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду про закінчення строку дії договору оренди землі від 2005 року, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ«Агрофірма «Вісла», зареєстрованого у книзі державної реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії за № 81 від 29 травня 2006 року через 25 років, тобто 29 травня 2031 року, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про закінчення строку дії договору оренди землі від 2005 року, укладеного між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла», зареєстрованого у книзі державної реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії за № 81 від 29 травня 2006 року через 25 років, тобто 29 травня 2031 року.

Рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2018 року.