Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 752/8103/13-ц

провадження № 61-22520св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», яка підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюковою Іриною Олександрівною, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у складі судді: Хоменко О. Л., та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року у складі суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №480/П/99/2007-840, укладеним 18 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 у розмірі 647 449,42 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2012 року становило 5 175 063,21 грн.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_5 заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 761/43861/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору та додаткової угоди недійсними, яка розглядається Шевченківським районним судом м. Києва, оскільки розгляд зазначеної справи може вплинути на прийняття рішення у справі

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалю Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/43861/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору та додаткової угоди недійсними.

Ухвали судів мотивовані тим, що справу неможливо розглянути до вирішення іншої цивільної справи № 761/43861/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору № 480/П/99/2007-840, укладеного 18 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 та додаткової угоди № 1 від 19 червня 2009 року до кредитного договору недійсними, провадження у якій відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року. Позивач ПАТ «КБ «Надра» у даній цивільній справі №752/8103/13-ц обґрунтовує свої позовні вимоги кредитним договором на підставі якого виникли правовідносини між банком та відповідачами, в тому числі зобов'язання останніх щодо повернення кредиту на умовах та в порядку встановленого зазначеним договором. Однак, кредитний договір № 480/П/99/2007-840 є оспорюваним, а спір про його недійсність розглядається Шевченківським районним судом м. Києва у цивільній справі № 761/43861/16-ц від вирішення якої залежатиме правомірність підстав і умов заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості.

У лютому 2017 року ПАТ КБ «Надра» звернулося із касаційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що визнаючи наявність передбачених частиною статті 201 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених ухвал) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої статті 201 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених ухвал) застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен був з'ясувати, як пов'язана справа, що розглядається Голосіївським районним судом м. Києва зі справою, що розглядається Шевченківським районним судом м. Києва, та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування частини першої статті 201 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених ухвал). Сама по собі взаємопов'язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття рішення у іншій справі. Відкриття Шевченківським районним судом м. Києва провадження у справі № 761/43861/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору та додаткової угоди недійсними не є перешкодою для з'ясування істотних обставин у справі при її розгляді Голосіївським районним судом м. Києва, у тому числі щодо наявності чи відсутності фактичних та правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № 480/П/99/2007-840 від 18 вересня 2007 року. При зупиненні провадження у справі суд не навів обґрунтованих мотивів неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається Шевченківським районним судом м. Києва, а тому правові підстави для зупинення провадження у даній на підставі пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених ухвал) відсутні. При цьому, позивач зазначає, що суди порушили його право на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У пункті четвертому частини першої статті 201 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Згідно частини першої статті 157 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених ухвал) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року у справі № 726/46/17 зроблено висновок, що «визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 480/П/99/2007-840, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом цивільної справи про визнання недійсними кредитного договору від 18 вересня 2007 року № 480/П/99/2007-840 та додаткової угоди до нього.

Проте, суд в порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених ухвал), зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним кредитного договору та додаткової угоди до ньогоз огляду на презумпцію дійсності правочину виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цієї справи наявність обставин, якими банк обґрунтовував свої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем пред'явлено позов саме з таких підстав.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Тому доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржені ухвали перешкоджають подальшому провадженню у справі та їх постановлено без додержанням норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені ухвали скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», яка підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюковою Іриною Олександрівною, задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року скасувати.

Справу № 752/8103/13-ц направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило