Ухвала

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 185/998/16-ц

провадження № 61-33766св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року у складі головуючого-судді Палюх Т. Д. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року у складі суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором від 23 липня 2014 року унаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року складає 23 922,67 грн, яка підлягає стягненню на користь банку.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Альфа-Банк» на підставі вимог статей 1218, 1282 ЦК України просив стягнути заборгованість за кредитним договором зі спадкоємців боржника ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6, у межах вартості отриманого ними спадкового майна.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто зі спадкоємця ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість спадкодавця ОСОБА_7 за кредитним договором № 500953284 від 23 липня 2014 року в розмірі 7 974,23 грн. Стягнуто зі спадкоємця ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 заборгованість спадкодавця ОСОБА_7 за кредитним договором № 500953284 від 23 липня 2014 року в розмірі 15 948,45 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то на відповідачів, як спадкоємців померлого боржника, переходить обов'язок погашення кредитної заборгованості у межах вартості успадкованого ними майна.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року апеляційні скарги законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відхилено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог банку.

16 серпня 2017 року законний представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення вимог банку до ОСОБА_5 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Касаційна скарга мотивна тим, що позивачем грубо порушено встановлений законом порядок пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців, оскільки на протязі року з дня смерті боржника-спадкодавця, не було заявлено жодної вимоги до спадкоємців. Стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця - малолітньої дитини взагалі не передбачено законом.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

04 червня 2018 року справу № 185/998/16-ц та матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд об'єднаної палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

Судами встановлено, що згідно кредитного договору № 500953284 від 23 липня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» надало ОСОБА_7 кредит в розмірі 29 611 грн строком до 24 липня 2017 року.

Згідно зі статтею 1050та частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до статей 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із сутті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 526, 527, 530, 532, 532 ЦК Українизобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Станом на 26 березня 2015 року, за кредитним договором існувала заборгованість по кредиту та процентам, нарахованим та несплаченим до дня смерті позичальника у розмірі 23 922,67 грн, з яких 23 914,70 грн заборгованість за тілом кредиту та 7,97 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки спадкового майна та ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 в розмірі 2/3 часток спадкового майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, а також грошових вкладів в сумі 743,73 грн (1/3 частки) та 1 487,46 грн (2/3 частки).

На вказане майно відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом.

Звернувшись до суду з даним позовом, ПАТ «Альфа-Банк» зазначало, що дізналося про смерть позичальника лише після подачі цієї позовної заяви.

16 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» направило на адресу Першої Павлоградської державної нотаріальної контори лист-претензію про наявність майнових вимог до спадкоємців, а саме сплату заборгованості позичальника в сумі 23 922,67 грн відповідно до вимог статті 1281 ЦК України.

Відповідачі вищевказану вимогу банку не виконали.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що має місце порушення права позивача на своєчасне отримання кредитних коштів, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_7 зобов'язань, а сам обов'язок по поверненню кредитних коштів не є нерозривно пов'язаним з особою померлого боржника, відповідачі є спадкоємцями, розмір заборгованості за договором не перевищує вартість спадкового майна.

Крім того, ПАТ «Альфа-Банк» дізнався про відкриття спадщини лише після свого звернення в лютому 2016 року до суду першої інстанції із позовними вимогами про стягнення з померлого божника заборгованості, а тому не пропустив строк встановлений статтею 1281 ЦК України.

Проте, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 205 ЦПК України2004 року, перелік якої є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає. За правилом пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією з сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Частиною першою статті 37 ЦПК України 2004 року передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

У порядку процесуального правонаступництва відбувається заміна сторони або третьої особи (попередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, до якої як до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки попередника, який продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 37 ЦПК України 2004 року можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося з позовом до померлої особи, правоздатність якої на час пред'явлення позову припинилась.

Ураховуючи вищевикладене цей позов не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, а провадження підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК 2004 року.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №310/10284/15-ц, провадження №61-2717св18 ухваленій Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати.

У зазначеному судовому рішенні зроблено висновок про те, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України 2017 року, та відповідно до повноважень суду касаційної інстанції в порядку частини першої статті 414 цього Кодексу (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, чинної на час вчинення цієї процесуальної дії), оскільки позивач звернувся з позовом до особи яка померла. Правонаступників померлого не встановлено.

Крім того, у постанові від 16 травня 2018 року у справі №183/4229/14-ц, провадження №61-5330св18 ухваленій Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати міститься висновок про те, що чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог частини четвертої статті 25 ЦК України припинено.

Залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, a priori потребує зміни підстав та предмету позову, оскільки вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням статті 31 ЦПК України, щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Прикладом наявності протилежних за змістом правових висновків у рішеннях Верховного Суду є постанова від 17 жовтня 2018 року у справі № 630/664/15-ц провадження № 61-4065св18.

З матеріалів вищезазначеної справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості до померлої особи. В процесі розгляду справи позивачем були уточнені позовні вимоги й пред'явлено позов до спадкоємців померлого.

У зазначеному судовому рішенні Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, який звернувся до суду з позовом до померлої особи, правоздатність якої на час пред'явлення позову припинилася у зв'язку з їх недоведеністю.

З вищенаведеного вбачається, що апеляційний суд розглянув справу по суті та відмовив банку у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, не закриваючи провадження у справі відносно померлої особи.

Аналіз викладених правових висновків у наведених прикладах свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. В одних випадках суд закриває провадження у справі оскільки позов пред'явлено до померлої особи, правоздатність якої припинилась на момент подачі позовної заяви, а в інших випадках розглядає справу по суті.

За правилами частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення такого правового питання, з урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, що підлягає вирішенню Обєднаною Палатою Касаційного цивільного суду.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 185/998/16-ц, провадження № 61-33766св18, за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик