Справа № 442/2488/17
Провадження № 4-с/442/84/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Грицай М.М.,

з участю секретаря Антоненко В.О.,

представника Дрогобицького МРВ ДВС

ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1,

представника боржника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою про визнання дій заступника начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1, неправомірними та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП № 56096928 від 04.10.2018 в частині накладення арешту на рахунок № 0130-6660, відкритий в АТ «Ощадбанк» на імя ОСОБА_2

Скаргу мотивує тим, що 03.04.2018 заступником начальника відділу Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56096928, оскільки на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист№ 442/2488/2017, виданий 29.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ « УкрСиббанк» 7283,69 доларів США, 10346,88 грн пені та 3090 грн судових витрат, а також з метою виконання рішення суду та усунення можливостей відчуження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. У процесі виконання вищевказаного виконавчого листа, державним виконавцем 04.10.2018 винесено постанову, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках у всіх банках, що володіють банківською ліцензією Національного Банку України та діють на території України, та всіх інших відкритих рахунках , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 226002,02 грн. Про вказану постанову довідалась 09.11.2018 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Таким чином виконавцем накладено арешт на картковий рахунок № 0130-6660, відкритий в АТ « Ощадбанк», який використовується виключно для отримання заробітної плати. Відповідно до виписки по картковому рахунку в період з 25.09.2018 по 12.11.2018 вбачається, що прибуткові операції по вказаному рахунку були виключно цільовим зарахуванням заробітної плати. На даний час не може отримати ці кошти, що позбавляє її засобів до існування.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги за скаргою підтримав в повному обсязі з підстав викладених у ній, просив таку задовольнити . Також пояснив, що на даний час заробітна плата є єдиним доходом скаржника, а тому вона не має засобів до існування. Зазначив, що арешт не накладається постановою про накладення арешту на заробітну плату.

Представник державної виконавчої служби ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги. Зазначила, що боржник ОСОБА_2 до ДВС на виклик не зявилась і не надала відповідної декларації, рухомого майна у боржника не виявлено. Щодо нерухомого майно, то квартира, яка знаходиться у власності ОСОБА_2 є предметом іпотеки, тому на таке майно не може бути звернено стягнення. Відтак винесено постанову про накладення арешту на рахунки і скеровано таку в тринадцять банківських установ.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України регламентовано, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону). Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Законом. Законодавством України на державного виконавця покладається обов'язок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Матеріалами справи встановлено, що 04.10.2018 заступником начальника Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/2488/2017 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать останній у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 226002,02 грн.

Згідно довідки, виданої АТ «Ощадбанк» від 22.11.2018, вбачається, що в АТ «Ощадбанк» відкрито рахунок № 6660 на тарифному пакеті зарплатний співробітники для отримання заробітної плати.Крім цього, таке підтверджується випискою по картковому рахунку.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, виданих судами.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 зазначеного вище Закону визначено, що державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 15.05.2017 був виданий 29.05.2017 виконавчий лист № 442/2488/17. На підставі виконавчого документу державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП 56096928 з примусового виконання рішення суду, та в процесі виконання якого винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» таке провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Відповідно до ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не ніше наступного робочого дня після виявлення майна.

У відповідності з ч. ч. 1 -2 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ від 02.04.2012 р. №512/5визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_2, у звязку з чим скаржник позбавлений можливості отримання будь-яких грошових коштів зі свого зарплатного рахунку.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 68 ЗУ "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сули, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи )боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статті 70 Закону визначено, що з пенсії боржника може бути відраховано більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сімї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у звязку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до ч. 1 ч. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За положеннями ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Так, ст. 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом преамбули до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі - Закон 1058-ІУ) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та них джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на плату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно до ст. 1 ЗУ "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1373 гривні.

Таким чином, законодавець визначив мінімальну суму для збереження життєдіяльності, яка не може бути нижчою, ніж 1373 грн. в місяць.

В той же час статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний хист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, накладення арешту на рахунок боржника №0130-6660, який відкритий в АТ «Ощадбанк» та призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне отримання такої, що призводить до порушення конституційних прав скаржника, позбавляє її коштів на існування, та суперечить порядку утримання із заробітної плати.

У відповідності до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Нормами Закону України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України. Доказів понесення сторонами судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору матеріали справи не містять, в зв`язку з чим судові витрати стягненню з заявника, органів державної служби не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України , суд -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Визнати дії заступника начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 неправомірними.

Скасувати постанову заступника начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 04.10.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №56096928 в частині накладення арешту на рахунок №0130-6660, відкритий в АТ «Ощадбанк» на імя ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 27 листопада 2018 року.

Суддя Грицай М.М.