Справа № 347/861/18
Провадження № 2/347/508/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області у складі: головуючого судді -Гордія В.І., секретаря - Корбутяк Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 від імені якої по довіреності діє ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.05.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 49.

Сторони в шлюбі неповнолітніх дітей не мають.

В судове засідання позивачка та її представник не з»явилися, представник позивачки подав заяву про розгляд справи без участі позивачки та представника, позовні вимоги підтримують.

Із позовних вимог видно, що як до, так і після реєстрації сторонами шлюбу, позивач з відповідачем перебували на роботі на території Великої Британії м. Лондон. У них були налагоджені нормальні сімейні стосунки. Проблеми між ними виникли тільки тоді, коли постало питання подальшого проживання і роботи за кордоном. Відповідач намагається змінити місце їхнього проживання та переїхати на постійне проживання на територію України. Позивачка ж немає бажання змінювати своє місце проживання, а тому така проблема унеможливлює подальше збереження сім»ї і вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе.

Відповідач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, а справу просить розглядати без його участі.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч.1 ст.110 СК України.

Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 29.05.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 49, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 29.05.2007 року (а.с.4). Однак, на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сім'ї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер. Крім того, позивачка миритися не бажає, а відповідач з позовом згідний.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

А тому, з урахуванням вищенаведених обставин та в інтересах сторін, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шляхів для збереження сім'ї суд не вбачає.

Згідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачкою при реєстрації шлюбу прізвище не змінювалося, то суд залишає їй прізвище «ОСОБА_1».

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110-112, 113 СК України, та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29.05.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 49, - розірвати.

При оформленні розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - «ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Гордій В.І.