Єдиний унікальний номер 235/988/18
Провадження №2/235/765/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григор'євої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровська в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (попередня назва - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»), приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., третя особа - Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, договору таким, що припинив свою дію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №162, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А від 17.01.2017, щодо стягнення з ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Красноармійськ Донецької області, проживає в АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 26449,95 гривень;

- визнати договір б/н від 20.11.2007 між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 таким, що припинив свою дію з 01.01.2011.

Позовні вимоги мотивовані такими доводами. Оскаржуваний напис вчинено відповідно пункту 1 Переліку документів, що є порушенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

При вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус не отримував від банку та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

В заяві про відкриття виконавчого провадження банк не повідомив нотаріуса про рішення суду по даному питанню, а нотаріусом при видачі виконавчого напису №162 від 17.01.2017 не перевірена безспірність заборгованості, наявність спірних питань та судових розглядів.

Позивач зазначає, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Крім того нотаріус не зважив, що в розрахунку заборгованості чітко видно, що з дня виникнення права вимоги минуло більше 8 років, чим порушив вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Також позивач зазначає про існування судового рішення від 30.09.2015, яким, враховуючи строки позовної давності, банку відмовлено в задоволенні позовних вимог, проте банк всупереч рішенню суду продовжує нараховувати пеню та штрафи, керуючись тим, що строк дії картки закінчився 01.01.2011, а нової картки банк не видавав. Тому позивач наполягає на визнанні договору б/н від 20.11.2007 таким, що припинив свою дію з 01.01.2011.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (попередня назва - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», далі - відповідач, банк) проти задоволення позову заперечував, надіславши на адресу суду відзив, за змістом якого банк посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, банком нотаріусу був наданий обґрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі проплати, які надходили на погашення заборгованості та міститься вся наявна заборгованість за кредитним договором. На думку відповідача, позивачем не доведено факт належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором та не надано відповідний розрахунок суми заборгованості, яким частково або повністю спростований розрахунок банку.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, залучений ухвалою суду від 03.04.2018 до участі у справі в якості співвідповідача (далі - співвідповідач, приватний нотаріус), в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду лист про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов у строки, визначені судом, не надав, свою позицію з приводу заявлених позовних вимог не висловив.

Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, залучений ухвалою суду від 03.04.2018 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (далі - третя особа), правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи без участі державного виконавця у зв'язку з великою завантаженістю у роботі.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2018 заява позивача про забезпечення позову задоволена, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №54310725 за постановою старшого державного виконавця Безручко В.В. від 31.01.2018 з виконання виконавчого напису нотаріуса №162, вчиненого 17.01.2018 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 26 449,95 грн. - до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №235/988/18.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є відповідач) та ОСОБА_1 20.11.2007 був укладений договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, в розмірі 2,5% від суми заборгованості, щомісячно; термін дії картки - 2 роки; термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії картки.

Наведені обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі №235/6765/15-ц (провадження №2/235/3113/15) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 23 236,43 гривень, яке набрало законної сили 13.10.2015 (а.с.12-13).

Суд зазначає, що відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що останній платіж здійснений ОСОБА_1 04.08.2009 в розмірі 894,62 грн., дія картки закінчилась у грудні 2010 року.

Оскільки ОСОБА_1 було заявлено про застосування строку позовної давності, суд, враховуючи, що останній платіж здійснений ОСОБА_1 04.08.2009, дія картки закінчилась у грудні 2010 року, а банк з позовом звернувся в серпні 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовив, дійшовши висновку про пропуск банком строку позовної давності.

Банк вказане судове рішення не оскаржував, проте звернувся до співвідповідача для проведення стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За результатом такого звернення приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис від 17.01.2017 №162 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплаченого в строк відповідно до умов кредитного договору від 20.11.2007 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 30.09.2016 грошових коштів у сумі 26 449,95 грн. з урахуванням:

- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 558,59 грн;

- заборгованості за відсотками у розмірі 15 066,52 грн.;

- заборгованості з комісії та пені у розмірі 4 089,13 грн.;

- заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.;

- заборгованості по штрафам у розмірі 1735 грн.,

стягнення здійснено за період з 20.11.2007 по 30.09.2016 (а.с.14-22).

На підставі виконавчого напису від 17.01.2017 №162 постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 31.01.2018, в рамках виконавчого провадження ВП №54310725, звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - ОСОБА_1 (а.с.23-25).

На підстави наведених доказів суд доходить висновку, що вимога позивача про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є слушною з огляду на такі норми права.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.50 вказаного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Умови вчинення виконавчих написів визначені в ст.88 Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться у підпунктах 3.1, 3.3 пункту 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Вказані законодавчі приписи є імперативними і не виконуються на розсуд нотаріуса.

Відповідно до обставин, встановлених рішенням суду у цивільній справі №235/6765/15-ц, за умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією щомісячно; термін дії картки - 2 роки, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії картки; відповідно до пунктів 3.1.1, 5,4 правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле МОNТН).

У вказаному рішенні суду також зазначено, а банком не оспорено, що останній платіж був здійснений ОСОБА_1 04.08.2009, а дія картки закінчилась у грудні 2010 року.

Отже, починаючи з 01.01.2011 банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту такого порушеного права.

Встановивши, що жодного щомісячного платежу на виконання кредитного договору, кінцевий строк погашення кредиту за яким грудень 2010 року, позивач не вносила, а позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, суд доходить висновку, що з дня виникнення права вимоги на стягнення вказаної заборгованості минуло більше трьох років, що виключає можливість її стягнення за виконавчим написом.

За змістом ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Наведене вказує на те, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріус порушив визначену Законом умову, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Крім того, як зазначено вище, у зв'язку з виникненням заборгованості, до вчинення оскаржуваного виконавчого напису відповідач в 2015 році звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 23 236,43 грн. та рішенням суду 30.09.2015 в задоволенні позовних вимоги відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Наявність такого судового рішення спростовує безспірність грошової заборгованості, щодо якої нотаріусом здійснений спірний виконавчий напис.

При цьому суд зазначає, що за змістом пп.2.2 та п.п.3.5 п.3 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача.

Отже, нотаріус не переконався у безспірності заборгованості і це не спростовано відповідачем та співвідповідачем.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для врахування доводів відповідача та доходить висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису від 17.01.2017 №162 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 по справі №320/8269/15-ц (провадження №14-83цс18), а також позицію Верховного Суду, наведену в Постанові від 08.02.2018 по справі №727/2027/16-ц (провадження №61- 1611 св18).

Позовні вимоги в частині визнання договору б/н від 20.11.2007 таким, що припинив свою дію з 01.01.2011 задоволенню не підлягають.

В обґрунтування вимоги позивач посилається на те, що строк дії картки закінчився 01.01.2011, а нової картки банк не видавав. Суд не погоджується з такими доводами позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, а закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Отже, поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК України не є тотожними.

За змістом п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же самий термін (а.с.13).

Позивачем не надано до суду доказів інформування іншої сторони - банку про припинення дії Договору б/н 20.11.2007 та відмови відповідача припинити його дію.

В свою чергу, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а також порушені державні та суспільні інтереси.

Так, приписами статей 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема, є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Беручи до уваги наведене. позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З приводу вжитого судом заходу забезпечення позову - зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись статями 13, 19, 81, 141, 263 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1) до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний номер 14360570, місцезнаходження - м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50), приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. (місцезнаходження - АДРЕСА_2), третя особа - Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (ідентифікаційний номер 34941051, місцезнаходження - Донецька область, м.Покровськ, вул.Степана Бовкуна, 7), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, договору таким, що припинив свою дію - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №162, вчинений 17.01.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 20.11.2007, яка станом на 30.09.2016 дорівнює 26 449,95 грн. (двадцять шість тисяч чотириста сорок дев'ять гривень 95 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1057,20 грн.(одна тисяча п'ятдесят сім гривень 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного рішення - 13.08.2018.

Суддя К.П. Бородавка