Справа № 344/9560/18
Провадження № 22-ц/4808/324/18
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державно виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звернення стягнення на майно, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, з апеляційною скаргою Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2018 року, постановлену суддею Шамотайлом О.В.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Раковецький М.С. звернувся до суду із поданням, у якому просив звернути стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника - ОСОБА_2, а саме: 1/2 частки двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею:65,4кв.м, житловою площею 45,3кв.м.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження №18497503 з виконання виконавчого листа №1-163, виданого 15.05.2009 р. Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 115 000 гривень матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди, всього 135 000 гривень.

Боржнику ОСОБА_7 на праві власності належить квартира (двокімнатна), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 65,4 кв.м, житловою площею 45,3 кв.м., на яку накладено арешт.

Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 02.02.2015 року замінено боржника ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на його правонаступників ОСОБА_2 (дружину) та ОСОБА_8(дочку, ІНФОРМАЦІЯ_1).

Постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 16.03.2015 року замінено боржника у виконавчому провадженні на дружину ОСОБА_2.

Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, за якою спадкоємцями за законом якого є його дружина - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_8.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно жоден із спадкоємців не зареєстрував на себе успадковане майно боржника згідно норм ЦК України.

У відділу ДВС відсутня можливість реалізувати ? частку вказаної квартири, яка після смерті ОСОБА_7 перейшла у спадщину ОСОБА_2, оскільки за нею право на вказану частку нерухомого майна не зареєстровано у встановленому законом порядку.

У зв'язку із відсутністю у боржника достатніх коштів чи іншого майна, головний державний виконавець просив на підставі ст.440 ЦПК України винести ухвалу, якою вирішити питання щодо звернення стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника - ОСОБА_2, а саме: 1/2 частки двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею:65,4кв.м, житловою площею 45,3кв.м.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2018 року в задоволенні подання головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відмовлено.

На дану ухвалу представник Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та задовольнити подання.

Апелянт у скарзі зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою і не відповідає дійсним матеріалам справи.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд посилався на те, що згідно з ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Суд не звернув уваги, що сума боргу згідно виконавчого документа становить 135 000 гривень, а стягнута з боржника сума становить 35 000 гривень, що не є достатнім для задоволення усіх вимог стягувача, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Залишок суми боргу по виконавчому документу складає 100 000 гривень, що перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, передбачених ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» і дозволяє звертати стягнення на нерухоме майно боржника з метою погашення заборгованості.

Виконавче провадження тривалий час перебуває на виконанні, боржник ухиляється від виконання рішення суду, ігнорує законні вимоги державного виконавця, в результаті чого заборгованість в повному обсязі не стягнуто.

Суд першої інстанції повинен був взяти до уваги, що подання про звернення стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника - ОСОБА_2, а саме: 1/2 частки двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею:65,4кв.м, житловою площею 45,3кв.м. відповідає вимогам ч.7 ст. 48 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник стягувача за довіреністю - ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду і задовольнити подання головного державного виконавця.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта та представника стягувача, які вимоги апеляційної скарги підтримали, заперечення представника боржника проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення'суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні подання головного державного виконавця, суд виходив з того, що державний виконавець не дотримався передбаченого ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Протягом 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто 35000 гривень. З наданих державним виконавцем документів не встановлено правових підстав для звернення стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника, а саме: не встановлено факту відсутності в боржника ОСОБА_2 достатніх коштів, як це передбачено ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем не дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо надання доказів на підтвердження факту відсутності в боржника ОСОБА_2 достатніх коштів, тому підстави для задоволення подання немає.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблено без неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають викладеним у рішенні суду обставинам справи та неправильно застосовано норм матеріального права.

Судом встановлено, що на виконанні у Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження №18497503 з виконання виконавчого листа №1-163 від 18.05.2009 р. про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 115 000 гривень матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди, а всього разом 135 000 гривень (а.с.4). Виконавче провадження відкрито 06.04.2010 р. (а.с.5).

У ході перевірки фінансово-майнового стану боржника ОСОБА_7 органами державної виконавчої служби встановлено, що боржнику на праві власності належить квартира, двокімнатна, що знаходиться за адреса: АДРЕСА_1, загальною площею:65,4 кв.м, житловою площею 45,3 кв.м, реєстраційний номер майна: 13684840 (а.с.64).

Відповідно до акту опису й арешту майна серії АА №389642 від 19.10.2010 р. державним виконавцем квартиру описано та накладено на неї арешт (а.с.6-7).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 боржник за виконавчим документом ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер (а.с.8).

Із листа Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 14.11.2017 р. за №3132/02-14 вбачається, що заведена спадкова справа за №360/2013 після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкоємцями за законом якого є його дружина - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_8 (а.с.12).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.02.2015 року постановлено замінити боржника ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на його правонаступників ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.9).

Постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 16.03.2015 року замінено боржника у вказаному виконавчому провадженні з ОСОБА_7 на на ОСОБА_2 (а.с.11).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 серпня 2015 року задоволено заяву головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Постановлено змінити спосіб і порядок виконання виконавчого листа №1-163 від 18.05.2009 р. про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 115 000 гривень матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди, а саме встановити стягнення із будь-якого майна та доходів боржника (а.с.76-77).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2015 року, що набрала законної сили та є чинною, вищевказану ухвалу суду першої інстанції змінено. Подання задоволено частково. Постановлено змінити спосіб та порядок виконання вказаного виконавчого листа, а саме, задовольнивши вимоги кредитора ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_2 у спадщину. У мотивувальній частині ухвали апеляційний суд зазначив, що державний виконавець має враховувати, що під час виконання вказаного виконавчого листа стягнення можна звертати виключно на спадкове майно, а не на будь-яке майно та доходи ОСОБА_2 (а.с.74-75).

Зокрема, апеляційним судом в зазначеній ухвалі встановлено, що боржник ОСОБА_7 помер, за ним зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, на яку накладено арешт. Спадкоємцем боржника є ОСОБА_2, яку введено у виконавче провадження в якості боржника шляхом винесення постанови про заміну сторони виконавчого провадження. Кредитор ОСОБА_4 подав до нотаріальної контори заяву-претензію до спадкоємців ОСОБА_7 про виконання зобов'язання згідно рішення Івано-Франківського міського суду щодо відшкодування шкоди. Однак ОСОБА_2 не зверталась із заявою про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, без видачі якого неможливо звернути стягнення на зазначене нерухоме майно і відповідно - неможливо виконати рішення суду (а.с.75).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2016 року визнано незаконною бездіяльність відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції під час виконання вищезазначеного виконавчого листа щодо не звернення стягнення на право на частку ОСОБА_2 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано його передати на прилюдні торги право на частку ОСОБА_2 в праві власності на вказану квартиру, що становить право на ? частки у відповідному праві власності.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року, що набрала законної сили та є чинною, зазначену ухвалу суду першої інстанції в частині зобов'язання відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції передати на прилюдні торги право на частку ОСОБА_2 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, що становить право на ? частки у праві власності змінено і вказано, що відділом ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції передачі на прилюдні торги підлягає ? частка, належна ОСОБА_2. В решті ухвалу залишено без змін. (а.с.72-73).

Вищевказаними рішеннями судів встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності нерухоме майно - ? частки квартири АДРЕСА_1, яке вона прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно ОСОБА_2 не видавалось. Право власності на вказану квартиру надалі зареєстровано за ОСОБА_7, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.64).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.08.2018 р. по справі №623/2000/15-к висловив правову позицію, яка полягає в тому, що аналіз правових норм - ст.ст. 1268, 1269,1296, 1297 ЦК України, ст.1 та ч. 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою для проведення виконавчих дій щодо виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Головний державний виконавець надав належні докази, які підтверджують відсутність у боржника ОСОБА_2 грошових коштів, рухомого чи нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення.

Так, згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_2 - відомості відсутні (а.с.15).

У відповідності до листа Територіального сервісного центру №2641 Регіонального сервісного Центру МВС в Івано-Франківській області МВС України за №31/9/309 від 10.02.2018року встановлено, що за ОСОБА_2 транспортні засоби у територіальних сервісних центрах не зареєстровані (а.с.15).

Згідно листа відділу у м.Івано-Франківську Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області вказано, що згідно інформації з державного реєстру земель за ОСОБА_2 не зареєстровано на території Івано-Франківської області (а.с.16).

Відповідно до листа Сектору реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в електронній базі відсутня зареєстрована техніка за ОСОБА_2 (а.с.17).

Листом від 07.02.2018 року за №07-21/15-10/702 Управління держпраці в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці повідомило, що за ОСОБА_2 великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби не зареєстровані (а.с.18).

Відповідно до відомостей Державної фіскальної служби України за кодом типу боржника фізичної особи РНОКПП НОМЕР_1 - юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу-підприємця - припинено (а.с.19).

А відповідно до відомостей Державної фіскальної служби України за кодом типу боржника фізичної особи ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податків не відповідає інформації, яка міститься у ДРФО (а.с.19).

Згідно до відомостей з Пенсійного фонду України встановлено, що ОСОБА_8 призначено розмір пенсії 871,2 грн. по втраті годувальника, яку отримує її мати - ОСОБА_2, однак звернення стягнення на зазначену допомогу суперечить п.10 ч.1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.21, 23).

Таким чином, повно та всебічно встановивши обставини справи, колегія суддів вважає, що державний виконавець дотримався порядку, передбаченого ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», залишок суми боргу по виконавчому документу перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, передбачених ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» і дозволяє звертати стягнення на нерухоме майно боржника з метою погашення заборгованості.

Часткова сплата боржником ОСОБА_2 боргу за виконавчим листом в розмірі 35000 грн. не свідчить про відсутність підстав для звернення стягнення 1/2 частку боржника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.

Так, ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Таким чином, стягнення із боржника ОСОБА_2 коштів в сумі 35000 гривень не є достатніми для задоволення вимог стягувача за виконавчим листом ОСОБА_4 на суму 135000 гривень, а тому є підстави для звернення стягнення на стягнення 1/2 частку боржника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.

Державним виконавцем надано достатньо доказів, які підтверджують факт відсутності в боржника ОСОБА_2 достатніх коштів чи іншого майна для виконання рішення суду, тому висновок суду першої інстанції, що державним виконавцем не вжито достатніх заходів для встановлення коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача є необґрунтованим.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження вже тривалий час перебуває на виконанні, боржник ухиляється від виконання рішення суду, ігнорує законні вимоги державного виконавця, в результаті чого заборгованість в повному обсязі не стягнуто.

Посилання ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу на те, що всупереч Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження та інші документи виконавчого провадження до її відома доведені не були, не заслуговують на увагу, оскільки заміну боржника проведено на підставі ухвали суду, яка нею була оскаржена в апеляційному порядку, під час розгляду судом вказаного питання вона та її представник брали участь. Крім того, з приводу виконання даного виконавчого листа судом як першої, так і апеляційної інстанції розглядались питання про зміну способу та порядку виконання рішення, оскарження дій державного виконавця, під час розгляду яких участь у судових засіданнях брали як ОСОБА_2, так і її представник. Більше того, ОСОБА_2 на виконання вказаного виконавчого листа сплатила кошти в сумі 35000 гривень, чим визнала законність дій державного виконавця, що свідчить про її обізнаність із постановою про відкриття виконавче провадження та виконавчим документом.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, колегія суддів дійшла висновку, що подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Оскільки висновки суду, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування такого рішення з постановленням у справі нового судового рішення про задоволення подання державного виконавця.

За таких обставин, з метою забезпечення виконання судового рішення, суд вважає, що на ? частки боржника у вищевказаній квартирі необхідно звернути стягнення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2018 року скасувати.

Подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звернення стягнення на майно, яке не зареєстроване в установленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на яке за ОСОБА_2 не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме: ? частки квартири, двохкімнатної, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 65,4 кв.м, житловою площею 45,3 кв.м, яка належить ОСОБА_2 на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, якому квартира належала на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2006 року, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №1-163, виданим 18.05.2009 р. Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 115 000 гривень матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди, всього 135 000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта