Справа № 727/7209/15-ц
Провадження № 6/727/163/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін: старшого державного виконавця Першого відділу ДВС м. Чернівці ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за поданням старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла фізичної особи боржника,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Першого відділу ДВС м. Чернівці ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_3 за адресою: м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, 1/101, з метою перевірки та виявлення майна, належного боржнику ОСОБА_3

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження № 57536317 щодо примусового виконання виконавчих листів: виконавчий лист №727/7209/15-ц від 18.04.2016, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці, виконавчий лист № 727/2711/13-ц від 18.05.2017, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 заборгованості на загальну суму в розмірі 5 463 650,28 грн.

Державним виконавцем винесено наступні постанови: 08.09.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 52029883, 17.08.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 52029883, 17.08.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 52128425, 07.06.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 54061795. З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.10.2018 ВП № 52029883 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_3.

В судовому засіданні державний виконавець Мухаєва О.М. подання підтримала за викладеними в ньому обставинами та просила його задовольнити.

Інші учасники виконавчого провадження не викликалися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до чинного законодавства, а саме ст. 439 ч. 2 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першої цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця

Вислухавши державного виконавця, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 02 серпня 2013 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» 1 225 236,10 грн. заборгованості за кредитним договором та 3441 грн. судового збору.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 02 листопада 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованість за кредитним договором, що складається з суми заборгованості за тілом кредиту, відсотків, пені, три відсотки річних, суми за ставкою простроченої заборгованості по процентам в загальній сумі 1992960,49 грн.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 02 листопада 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДельтаБанк» 3654 грн. судового збору.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 24 лютого 2016 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 87685,4 доларів США, 19087,72 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту, 3654 грн. судового збору та 570 грн. витрат на розміщення в ЗМІ оголошень про виклик до суду.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.10.2018, нерухоме майно квартира № 101, яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, буд. 1, належить на праві приватної власності ОСОБА_3. Дана квартира обтяжена та щодо неї встановлено режим іпотечного майна, іпотекодержателем є ПАТ «Дельтабанк».

Державним виконавцем надано постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2016 ВП №52029883, від 17.08.2016 ВП № 52128425, 07.06.2017 ВП №54061795. Докази вручення зазначених постанов боржнику відсутні.

Актом старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_2 від 26.01.2017 встановлено, що в рамках зведеного виконавчого провадження № 52128468, під час перевірки майна боржника, майно, на яке можливо звернути стягнення відсутнє. В акті міститься запис про те, що, зі слів боржника, квартира тимчасово орендується, майно належить господарю квартири. При цьому в акті відсутні відомості щодо адреси вказаної квартири, а також конкретизації майна, що може в ній знаходитись. Місцем складання акту зазначена адреса: м. Чернівці, вул. Б.Г. Сталінграду.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти належні боржникові від інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно зі статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла боржника виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не надає державному виконавцю право на звернення до суду з вказаним поданням.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання рішення суду, що саме за адресою вул. Південно-Кільцева, 1/101 знаходиться майно боржника та яке саме майно може знаходитись за вказаною адресою. Обставини, на які посилається державний виконавець в поданні у своїй сукупності не можуть бути безумовними доказами ухилення боржника від виконання рішення суду, зокрема і з огляду на те, що державним виконавцем не здійснено жодного виходу за вказаною у поданні адресою.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, в матеріалах подання відсутня копія постанови про відкриття зведеного виконавчого провадження, у звязку з чим у суду немає можливості встановити чи була у боржника ОСОБА_3 реальна можливість добровільно виконати рішення суду у встановлений строк. Не виконання вищенаведеного, в судовому засіданні, представник державний виконавець Мухаєва О.М. пояснити не змогла.

В наданих поясненнях не заперечувала факту не вручення боржнику однієї з винесених постанов про відкриття виконавчого провадження та відсутність винесеної постанови про зведене виконавче провадження, мотивуючи тим, що матеріали їй були

Згідно ст.. 30 Конституції України та ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.передані від попереднього державного виконавця.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно дост.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IVсудизастосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов»язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (справа "Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, § 66).У справі "Кайсин проти України" Європейський суд наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обовязкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є не від»ємною стадією процесу правосуддя.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_3 перешкоджала вільному доступу державного виконавця до житла. Доданий до подання акт державного виконавця вище досліджений не може вважатися таким доказом, оскільки в ньому вказано лише про те, що двері в будинку ніхто не відкрив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту умисного створення перешкод з боку ОСОБА_3 К,С. для проведення виконавчих дій державним виконавцем суду не представлено.

Крім того, в матеріалах справи наданих державним виконавцем до суду відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття провадження, а також про дату, час та місце вчинення виконавчих дій та не додано доказів на підтвердження того, що боржнику направлялись будь-які повідомлення про вручення процесуальних документів та викликів до державного виконавця.

Суд приймає до уваги те, що примусове проникнення до житла людини є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов'язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння. Разом з тим, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи,приймаючи до уваги недостатність проведених виконавчих дій, відсутність даних про належне сповіщення боржника про проведення виконавчих дій, відомостей, що підтверджують факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, суд вважає, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 208, 210, 293, 294, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог подання старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла фізичної особи боржника, а саме до житла ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 для реального виконання зведеного виконавчого провадження № 57536317 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський суд м. Чернівці протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: Слободян Г.М.