РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2018 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про визнання дій неправомірним та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області з Краснолиманського міського суду Донецької області 23.10.2017 року надійшла цивільна права за позовом ОСОБА_2 до ДП «Донецька залізниця» про визнання дій неправомірним та стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.01.2016 року позивач здійснив посадку в місті Києві на поїзд № 234 сполученням «Київ-Костянтинівка» у вагон № 8. Коли він сів у вагон, він відразу попросив провідницю постелити йому постіль, так як є інвалідом 2 групи, натомість остання відмовилася це робити в категоричній формі. Так як в даному вагоні знаходився і бригадир потягу, він звернувся до нього та попросив зобовязати провідника застелити йому постіль. Бригадир потягу також сказав йому в категоричній формі, що постіль він повинен застилати сам, незалежно від стану здоровя та групи інвалідності. З приводу цього позивач пояснив, що згідно п. 63 постанови Кабінету Міністрів України № 252 від 19.03.1997 року «Про порядок обслуговування громадян залізничним транспортом», провідник вагона повинен надавати допомогу в застиланні постільної білизни інвалідам, хворим, людям похилого віку та пасажирам з малими дітьми, але бригадир потягу та провідник вкотре в грубій формі відмовилися застилати йому постіль. У звязку з тим, що він самостійно не міг застелити собі постіль, а представники «Української залізниці» категорично відмовлялися виконувати свої функціональні обовязки, він був вимушений звернутися за телефоном «102» до національної поліції України. Через декілька годин у вагон прибув черговий наряд поліції, але у звязку з тим, що потяг вже відправлявся вони не встигли скласти протокол, опитати його та покинули потяг. Пасажири купе, де в нього постіль, також відмовилися застилати йому постіль, так як сказали, що це повинен робити провідник. У звязку з чим, він був вимушений спати на голій полці без матрацу та подушки. Запакований комплект постільної білизни він так і не відкрив. Після прибуття до м. Костянтинівка він декілька днів почував себе погано, так як в нього боліла спина та ноги. Вважає, що своїми незаконними діями посадові особи «Української залізниці» спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 грн. Просить суд стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» вартість білизни 18 грн. 00 коп. та 50 000 грн. 00 коп., у якості відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суд м. Києва від 23.03.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Печерського районного суд м. Києва від 04.11.2016 року замінено неналежного відповідача у справі ПАТ «Українська залізниця» на належного ДП «Донецька залізниця».

Ухвалою Печерського районного суд м. Києва від 04.11.2016 року справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Донецька залізниця» про визнання дій неправомірним та стягнення матеріальної та моральної шкоди передано на розгляд Краснолиманського міського суду Донецької області.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.09.2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 03.10.2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Донецька залізниця» про визнання дій неправомірним та стягнення матеріальної та моральної шкоди передано на розгляд Селидівського міського суду Донецької області.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.10.2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився про дату, час та місце слухання справи, повідомлені належним чином, надав суду заяву, в якій він підтримав позов та просить суд слухати справу за його відсутності.

Представник відповідача ДП «Донецька залізниця» в судове засіданні не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встанови наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП «Донецька залізниця» перебуває в стані припинення.

Як вбачається з наданих ПАТ «Українська залізниця» документів (а.с. 79- 97), обслуговування поїзду сполученням «Київ-Костянтинівка» № 234 07.01.2016 року здійснювалося бригадою працівників ДП «Донецька залізниця».

У звязку з чим, враховуючи, що діяльність юридичної особи ДП «Донецька залізниця» не припинена, суд вважає його належним відповідачем у справі.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 09.04.2015 року серія ААИ № 382132, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності та є інвалідом 2 групи (а.с. 10).

Згідно проїзного документу серія ВА № 892069, вартість проїзду ОСОБА_1 у поїзді сполученням «Київ-Костянтинівка» № 234 вагон № 8 склала 122 грн. 44 коп., в тому числі вартість білизни 18 грн. 00 коп., дата відправлення поїзду 07.01. о 21 годині 50 хвилин.

Згідно п. 63 постанови Кабінету міністрів України № 252 від 19.03.1997 року «Про порядок обслуговування громадян залізничним транспортом», провідник вагона повинен надавати допомогу в застиланні постільної білизни інвалідам, хворим, людям похилого віку та пасажирам з малими дітьми

Відповідно до листів Головного управління Національної поліції в м. Києві від 03.01.2018 року № 514/125/23/1-18 та від 06.02.2018 року № 2698/125/23/1-18, згідно електронної бази документообігу відділу документального забезпечення ГУНП у м. Києві звернення 07.01.2016 року ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій співробітників «Укрзалізниці» до Головного управління не надходило.

В п. 2 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року Пленум Верховного Суду України зазначив, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв'язку, суд вважає, що позивачем не було доведено поза розумним сумнівом факт вчинення працівниками ДП «Донецька залізниця» протиправних дій щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляд на вищезазначене та враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо порушення працівниками ДП «Донецька залізниця» його прав та не виконання своїх посадових обовязків, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання дій неправомірним та стягнення матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 75-81, 89, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: 85102, АДРЕСА_1) до Державного підприємства «Донецька залізниця» (місцезнаходження: 83000, Донецька область, м. Донецька, вул. Артема, буд. № 68, ) про визнання дій неправомірним та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська