Справа №333/2917/18
Провадження №2/333/1791/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2018 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Варнавської Л.О.,
за участю секретаря судового засідання - Некрашевич Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -
В судове засідання позивач не зявився, його представник подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка про час та місце розгляду справи неодноразово сповіщалась повісткою, направленою рекомендованим листом на адресу її реєстрації, проте повістки не отримала, вони повертались не врученими з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у звязку з чим, справа розглядається в заочному судовому засіданні.
Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до таких висновків.
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 10-11). Матірю дітей є ОСОБА_6, з якої позивачем укладено шлюб 30.10.2004 р. (а.с.12).
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.
За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України).
При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, суд встановив, що змінилося матеріальне становище, сімейний стан позивача, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Позивач в своїй позовній заяві посилається на ту обставину, що на даний час на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, що підтверджується матеріалами справи і є відповідною підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.
Крім того, позивач просить не лише зменшити розмір аліментів, але й змінити його розмір з частки на тверду грошову суму. В даному випадку суд застосовує вимоги ч.1 ст. 184 СК України, якою передбачено, що суд лише за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, ініціатором стягнення аліментів в твердій грошовій сумі може бути лише одержувач аліментів, а саме: відповідач ОСОБА_2 Право змінювати розмір аліментів з частки на тверду грошову суму платнику аліментів не надано, тому в цій частині позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину частини доходів позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох сторін.
Стосовно вимог позивача про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Дійсно, згідно листа Управління соціального захисту населення по Комунарському району Запорізької міської ради № 01-4489 від 31.10.2018 року ОСОБА_2 звернулась за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання яких невідоме на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась до управління 25.07.2013 року відповідно до постанови КМУ від 22.02.2006 р. №189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» ОСОБА_2 було здійснено призначення вказаної допомоги.
Відповідно до пункту 10 ст. 181 Сімейного кодексу України та пункту 12 Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189, передбачено, що суми наданої дитині тимчасової допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Проте, на сьогоднішній день позов про стягнення зі ОСОБА_1 виплачених сум державної допомоги не предявлений та не відомо чи буде він предявлений в майбутньому, тому посилання на можливе стягнення цих сум до Державного бюджету України не може вважатися іншою обставиною, що має істотне значення.
Також посилання у позові як на підставу для зменшення заборгованості по аліментам знаходження на утриманні ще двох неповнолітніх дітей та поява права на зменшення аліментів у позивача після народження другої дитини ще у 2005 році, не можуть бути прийняті судом та вважатися іншою істотною обставиною. Позивач своїм правом на подання позову про зменшення розміру аліментів не скористався, хоча вже протягом 2013-2018 років мав значну заборгованість зі сплати аліментів.
Таким чином, підстав, передбачених ч.2 ст. 197 СК України для часткового звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами судом не встановлено, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Керуючись ст. ст.. 4, 10, 11, 88, 208, 209, 212, 213-215, 226, 367 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами - задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2003 року по справі №2-1750 зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 гривень на 1/6 частину його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04.12.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська