Справа № 484/3429/17
Провадження № 2/484/114/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання - Бикова О.П.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства "Кумари" про розірвання договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ПСП "Кумари" про розірвання договору оренди землі, укладеного між ним та відповідачем 01.09.2009 р. строком на 49 років, який був зареєстрований 09.12.2010 р. (далі - Договір). Мотивуючи вимоги позивач вказала, що відповідач не виконує умови Договору з 2010р. та з того часу не сплачує йому орендну плату.

12.12.2017р. до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача вказала, що позивач отримав у 2009р. 32000грн. в рахунок орендної плати на майбутнє. Однак, Договором передбачена виплата орендної плати з урахуванням індексу інфляції, отже, враховуючи індекси інфляції за період з 2009р. позивач отримав орендну плату до 2015року включно. Таким чином, оскільки орендна плата за 2016 та 2017 роки відповідачем не виплачена, просила задовольнити позов.

06.02.2018 р. на підготовчому засіданні представник відповідача надав відзив, в якому зазначив, що відповідно до спірного Договору щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму 3264грн. або виплачується в натуральній формі. Обчислення орендної плати здійснюється без урахування індексів інфляції. У 2009р. позивач отримав орендну плату наперед в сумі 32000грн., отже, на його думку, підстави для задоволенні позову відсутні.

Представник позивача надала відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до Договору позивач повинен отримувати орендну плату в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі. Під час дебатів представник позивача вказала, що дійсно позивач отримав орендну плату наперед, але така орендна плата з урахуванням її розміру, визначеному в Договорі, отримана ним не за весь час дії договору оренди, а за 10 років, тобто до 2019р.

Представник відповідача на судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, оскільки позивач отримав орендну плату за договором.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що між сторонам строком на 49 років 01.09.2009р. укладений Договір оренди землі, загальною площею 9,69 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кумарівській сільській раді 09.12.2010р. за реєстровим №82.

Відповідно до умов Договору (п. 8, 9, 10) орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю готівкою відповідно грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендаря. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму 3264грн. або в натуральній формі. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється без урахування індексів інфляції. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як у строк до 1 грудня щороку.

Пунктом 12 вказаного Договору передбачено, що розмір орендної плати може бути збільшено у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом.

Пунктами 35, 37, 38 Договору встановлено, що зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 та 2 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 УК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Відповідно до положень ст.. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст.. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що спірні правовідносини передбачають систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди.

Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16.

Статтею 526 ЦК України встановлені загальні умови виконання зобов'язань та закріплено основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що стосується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527-545 ЦК України). За її змістом належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичайно застосовуваними вимогами.

Згідно ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 26.08.2009р. ОСОБА_1М отримав в якості орендної плати 32000грн.

З розписки, копія якої надана відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 надав в оренду ПСП «Кумари» земельну ділянку та отримав орендну плату в повному обсязі за 49років. Претензій до орендаря не має.

На судовому засіданні позивач підтвердив, що дійсно він отримав у 2009р. від відповідача зазначену вище суму як орендну плату за спірним Договором на майбутнє. З пропозицією про збільшення орендної плати до відповідача він не звертався.

Згідно зі статтею 531 ЦУ України боржник має право виконати свій обовязок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Законодавством про оренду землі не заборонено сплачувати орендну плату за земельну ділянку наперед за майбутні періоди.

Із суті орендних зобовязань така заборона також не випливає, так само як і зі звичаїв ділового обороту.

Отже, якщо договором оренди землі не встановлена така заборона, то сплата орендної плати наперед узгоджується з нормами права.

Твердження позивача про те, що орендна плата повинна бути нарахована та виплачена з урахуванням індексу інфляції та розмір орендної плати повинен бути не меншим 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки суд не приймає, оскільки Договір такий розмір орендної плати та умови її нарахуванні не передбачені. Докази укладення між сторонами додаткових угод щодо встановлення такого розміру плати в матеріалах справи відсутні. Крім того, представник позивача вказала, що позивач отримав орендну плату наперед на 10 років, тобто до 2019року.

Таким чином, орендар виконав своє зобовязання зі сплати орендної плати за земельну ділянку за майбутній період достроково та взяті за договором зобовязання не порушував, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства "Кумари" про розірвання договору оренди землі, укладеного 01.09.2009р., зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кумарівській сільській раді 09.12.2010р. за реєстровим №82 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05.03.2018р.

Суддя Н.А.Медведєва