Справа № 466/3139/15 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/2419/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої залиттям,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та з урахуванням уточнення позовних вимог просила постановити рішення, яким стягнути з відповідачів 10068,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог покликалася на те, що вона є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Відповідачі проживають поверхом вище у квартирі АДРЕСА_3 та є її власниками. 14.04.2015 року відповідачами залито квартиру позивачки. Внаслідок залиття пошкоджено стелі в коридорі, кухні, санвузлі, стіни приміщень, залито стелю і стіни в житловій кімнаті. Факт залиття стверджується актом, складеним ЛКП «Балатон-409» 16.04.2015 року. Причиною залиття є неналежний контроль за сантехнічними приладами мешканцями квартири АДРЕСА_3. В результаті обстеження виявлено тріснутий шланг від бачка. Зазначає, що це вже третє залиття відповідачами її квартири.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 10 634 грн. у відшкодування шкоди, 243,60 грн. судового збору, 1920 грн. за проведення експертизи, 500 грн. за надання правової допомоги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 червня 2017 року виправлено описку у вступній і резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття кватири, вказавши ім'я відповідачки ОСОБА_2: «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2».

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначають, що суд першої інстанції не встановив характеру та дійсної причини залиття квартири позивачки, у рішенні суду не вказано про наявність вини відповідачів у залитті квартири позивачки. Судом безпідставно не було взято до уваги звіт про оцінку розміру відшкодування збитків при залитті квартири, проведений ПП «ЕкспертМАШ», згідно якого встановлено, що вартість збитків становить 2896 грн., та покази експерта ОСОБА_6 Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник -ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи скарги. ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, додатково пояснила, що після попереднього залиття нею проведено ремонт квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають поверхом вище у квартирі АДРЕСА_3 та є її власниками.

Судом також установлено, що 14.04.2015 року з вини відповідачів залито квартиру позивачки, внаслідок чого пошкоджено стелі в коридорі, кухні, санвузлі, стіни приміщень, залито стелю і стіни в житловій кімнаті. Факт залиття та обсяг пошкоджень стверджується актом, складеним ЛКП «Балатон-409» 16.04.2015 року. Причиною залиття є неналежний контроль за сантехнічними приладами мешканцями квартири АДРЕСА_3. В результаті обстеження виявлено тріснутий шланг від бачка. З даним актом ознайомлена ОСОБА_2, що стверджується її підписом на акті (а.с.7).

Вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт по усуненню наявних пошкоджень, оздоблювальних покриттів у квартирі АДРЕСА_1 на час проведення огляду у розмірі 10 634,00 грн. встановлена висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи від 06.09.2016 року № 241/16, наданим Інститутом судових експертиз та права (а.с.130-141), який суд першої інстанції вірно визнав належним та допустимим доказом, що знаходиться в логічному зв'язку з іншими матеріалами справи, зокрема, з висновком № 038/15 судової будівельно-технічної експертизи від 06.07.2015 року.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Проте, задовольняючи позов та стягуючи з відповідачів на користь позивача 10634,00 грн. у відшкодування шкоди, районний суд не звернув увагу на те, що відповідно до заяви поданої в порядку ст. 31 ЦПК України, чинного на час розгляду справи, позивачка просила стягнути з відповідачів солідарно вартість ремонтно-будівельних робіт в сумі 10068,00 грн. (а.с.47).

Враховуючи наведене, рішення суду в частині стягнення з відповідачів 10634,00 грн. слід змінити, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачки 10 068,00 грн. відповідно до її позовних вимог.

Установивши, що оцінювач ПП «ЕкспертМАШ» ОСОБА_6 не має права на проведення судових експертиз, що визнали сторони, районний суд вірно не взяв до уваги звіт про оцінку розміру відшкодування збитків при залитті квартири АДРЕСА_1, проведеного ПП «ЕкспертМАШ».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка після отримання відшкодування збитків за залиття квартири, що мало місце 17.12.2007 року, згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.05.2009 року, ремонт не робила, і що до суми відшкодування за цим позовом безпідставно включені збитки, заподіяні внаслідок попереднього залиття квартири 17.12.2007 року, не підтверджені жодними належними доказами.

Судом апеляційної інстанції оглянуто матеріали цивільної справи № 2-303/2009 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ЛКП «Львівелектротранс» про відшкодування шкоди, однак доводи апелянтів про те, що локалізація пошкоджень внаслідок залиття квартири позивачки у 2007 році повністю відповідає локалізації пошкоджень внаслідок залиття квартири у 2015 році, не знайшли свого підтвердження.

У частині покладення на відповідачів солідарної відповідальності за судові витрати, понесені позивачем, погодитися не можна, оскільки відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

За відсутності таких умов, рішення в зазначеній частині слід змінити, стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кожного по 121,890 грн. судового збору, по 960,00 грн. за проведення експертизи та по 250,00 грн. за надання правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 10 068 грн. у відшкодування шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кожного по 121 грн. 80 коп. судового збору, по 960 грн. за проведення експертизи, та по 250 грн. за надання правової допомоги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.04.2018р.

Головуючий

Судді: