Справа № 381/1829/18 Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/3640/18 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 26 21.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Мережко М.В.,

суддів: Олійника В.І., Суханової Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2018 року у справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

У червні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2018 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2018 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачу (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додерждання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів із дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 10 березня 2010 року у розмірі 103 065,18 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Вказана позовна заява ухвалою суду від 11 червня 2018 року була залишена без руху з підстав невідповідності ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме - відсутність відомостей про вжиття заходів позасудового врегулювання спору, відсутність доданих оригіналів письмових доказів, неналежне засвідчення копій доданих письмових доказів, відсутність оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору. Надано позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції посилався на те, що представник позивача недоліки вказані в ухвалі суду від 11 червня 2018 року не усунув.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як видно з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 22 червня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви разом з додатками, зокрема, належно засвідченими копіями документів, доданих до позовної заяви та платіжним дорученням про сплату судового збору.

Проте, суд не надав оцінку вказаній заяві у своїй ухвалі про повернення позовної заяви.

Колегія суддів також вважає, що недоліки, зазначені в ухвалі судді від 11 червня 2018 року, зокрема відсутність доказів про вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору, незазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовом, незазначення інформації щодо наявності у позивача оригіналів письмових або електронних доказів, неналежне засвідчення копій наданих позивачем письмових доказів, зазначенні суддею необґрунтовано, оскільки із позову вбачається, що позивач зрозуміло і доступно обґрунтував свої вимоги, пославшись на порушення його прав як кредитора за кредитним договором, обґрунтував наявність між банком і відповідачем спірних правовідносин за кредитним договором та додав заяву позичальника, а також вказав про те, що відповідач продовжує ухилятися від повернення боргу.

Копії доданих до заяви письмових доказів належно посвідчені, повноважним представником банку. Якщо суддя вважає, що копії письмових документів мають бути посвідчені інакше, то він має вказати як саме, пославшись на відповідний нормативний акт, який таке передбачає.

Це ж стосується вказаних суддею в ухвалі недоліків щодо незазначення і ненадання суду доказів про неможливість вирішення спору в позасудовому порядку, які не ґрунтуються на законі і перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя, гарантованому ст.ст.55,124 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання судді на відсутність доказів обізнаності відповідача про існування боргу за кредитним договором, взагалі стосуються з'ясування судом обставин справи під час її розгляду і не пов'язані із вирішенням питання про відповідність позову вимогам процесуального закону.

Посилання судді в ухвалі на відсутність належних доказів сплати судового збору з огляду на невідповідність оформлення платіжного доручення суперечать ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір», яка покладає на суд обов'язок перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перед відкриттям провадження у справі. Така перевірка здійснюється за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (Д-3), яка наявна в тому числі в Фастівському міськрайонному суді і яка містить інформацію про сплату особою судового збору за вказаними у платіжному документі реквізитами, зокрема коли, в якій сумі, за якими банківськими реквізитами і яким документом, та про зарахування збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Отже, якщо є сумніви щодо сплати судового збору, суддя самостійно в змозі перевірити ці обставини і роздрукувати відповідний витяг із автоматизованої системи документообігу суду.

Крім того, повертаючи позовну заяву суддя в ухвалі взагалі не вказав які саме недоліки із перерахованих в попередній ухвалі від 11 червня 2018 року позивач не усунув, що порушує приписи процесуального закону щодо законності і обґрунтованості судового рішення. Такі ж вимоги щодо необхідності обґрунтування судових рішень містить і практика Європейського суду з прав людини, яка вказує, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27 вересня 2001 року; «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Суддя вказаних обставин не врахував і постановив необгрунтовану ухвалу про повернення позову.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 382, 383, 384 України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий М.В. Мережко

Судді В.І. Олійник

Є.М. Суханова