Справа № 419/599/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09 серпня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири, мотивуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, та 1/2 части квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На підставі заповіту від 26 грудня 2006 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є позивач, у тому числі з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовився відповідач. ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері, а ОСОБА_2 відмовився від її прийняття. 27 лютого 2017 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 35 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2. Щодо спадкування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що з наданого свідоцтва про право власності на житлоне можливо встановити склад спадкового майна через те, що не визначені частки у спільній власності та адреса квартири не відповідає адресі, зазначеній у заяві на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом; отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії неможливо через те, що органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на території м. Шахтарськ. Згідно акту приймання в експлуатацію закінченої будівництвом будівлі житлового призначення житловий будинок, в якому розташована квартира, має адресу: АДРЕСА_1. Просив задовольнити позов та встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частки двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 42,10 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, визнати за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через оголошення на сайті суду, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

У відповідності із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим повторно 11 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоайдарського району управління юстиції у Луганській області 10 січня 2014 року.

26 грудня 2006 року ОСОБА_3 залишила заповіт, яким усе своє майно заповіла сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у рівних частках кожному.

13 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після померлої матері ОСОБА_3

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом НВІ 813859, відповідно до якого спадщина складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Згідно з постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 лютого 2018 року приватним нотаріусом Новоайдарського нотаріального округу Луганської області Карпенко В.М. відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з підстав, що з наданого свідоцтва про право власності на житло не можливо встановити склад спадкового майна через те, що не визначені частки у спільній власності та адреса квартири не відповідає адресі, зазначеній у заяві на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом; отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії неможливо через те, що органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на території м. Шахтарськ

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст.ст. 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус перевіряє склад спадкового майна. Згідно п. 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підтвердження складу спадкового майна від спадкоємців витребовуються відповідні документи.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1994 року квартира АДРЕСА_1 загальною площею 42,1 кв.м належить на праві особистої сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦПК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виходячи із зазначеної норми, суд вважає вимогу позивача в частині встановлення, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частки двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 42,10 кв.м такою, що ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Актом приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом (реконструкцією) будівлі (споруди) житлово-цивільного призначення від 31 березня 1982 року введено в експлуатацію житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 23 лютого 2018 року ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 42,1 кв.м, що знаходиться на першому поверсі п'ятиповерхового багатоквартирного жилого будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, складає 137 000 грн.

Системний аналіз зазначених документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1994 року, акта приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом (реконструкцією) будівлі (споруди) житлово-цивільного призначення від 31 березня 1982 року, звіту про оцінку майна від 23 лютого 2018 року дає суду підстави зробити висновок, що мікрорайон «Журавлівка» та «мікрорайон 8» є одним мікрорайоном.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 1/2 частка вказаної в позові квартири входить до складу спадщини, спадкоємець першої черги, відповідач по справі ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом строк, тому за позивачем, як за єдиним спадкоємцем за заповітом, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, необхідно визнати право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 1217, 1218, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 18, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_3) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП не відомий (АДРЕСА_1) про визнання права власності на частку квартири задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП не відомий (АДРЕСА_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, належало по 1/2 частки двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 42,10 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_3) право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 42,10 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 серпня 2018 року.

Суддя О. М. Вірченко