Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 квітня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридні О.Л.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна

встановив:

30 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просить визнати за нею право власності на холодильник Samssung RB29FEJNDSA вартістю 5600грн., пральну машинку Gorenje 7242 вартістю 8800грн., шафу вартістю 915грн., а за відповідачем визнати право власності на ноутбук ASER Extensa ЕХ2519-Р2Н5 вартістю 7777грн., телевізор Liberton LED 3930 ABUV вартістю 3650грн., стіл-тумбу та тумбу вартістю 1755грн., лічильник газовий Gallus G-2.5 вартістю 265грн., газовий регулятор вартістю 295грн., фільтр газовий вартістю 65грн., клапан відсікача вартістю 255грн., прилад газогорелочний для опалювання побутових печей вартістю 125грн., сигналізатор газовий вартістю 540грн., цифровий ефірний приймач SRT 850 вартістю 565грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 2006року вона перебувала у фактично шлюбних відносинах з відповідачем, а потім 14 березня 2015року зареєстрували шлюб. Під час сумісного життя за спільні кошти ними було придбано вказане вище майно. Після розпаду сімї відповідач не бажає в добровільному порядку розділити нажите майно, в звязку з чим позивач звернулась до суду.

Позивач до суду не зявилась, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач допитаний у судовому засіданні позов не визнає, надав письмові пояснення до позовної заяви, суду пояснив, що однією сімєю з позивачем проживав з реєстрації шлюбу з 14 березня 2015року. Майно на яке претендує позивач: холодильник куплений ним у 05.07.2014року, телевізор - у 27.07.2013року до шлюбу за власні кошти, а ноутбук взагалі належить його сину. Газову плиту та затрати на проведення газового опалення придбано за його кошти спільно з кооперативом мешканців вулиці. Меблі та пральну машинку він придбав за кошти, отримані за нагороду за вислугою років.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14 березня 2015року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО № 484108, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області.

Позивачем до матеріалів справи надана ксерокопія довідки від квартального комітету, що вона з 2006 року проживала разом з ОСОБА_1 за адресою: вул. Київська, 75 м. Волноваха та вели спільне господарство.

Відповідачем надана інша колективна довідка від сусідів, які свідчать, що ОСОБА_1 до 14 березня 2015року мешкав один, самостійно вів господарство, а ОСОБА_2 мешкала за адресою: вул. Київська, 75 м. Волноваха з 14 березня 2015року по 03 грудня 2017року.

Тому суд не бере до уваги копію довідки квартального комітету, оскільки вона спростовується колективною довідкою сусідів, які безпосередньо мешкають по сусідству з відповідачем і мають більше інформації про життя сусіда.

У судовому засіданні при зясуванні переліку майна, заявленого до поділу та віднесеного позивачем до такого, що було придбано подружжям за час проживання в шлюбі, останнім не надано допустимих доказів, які б свідчили про те, що це майно було придбано (набуто) подружжям в період шлюбу.

Так, холодильник Samssung RB29FEJNDSA вартістю 5600грн., було куплено 05.07.2014року, телевізор Liberton LED 3930 ABUV вартістю 3650грн. куплено 07.07.2013року, лічильник газовий Gallus G-2.5 вартістю 265грн. куплений 29.03.2008року, газовий регулятор вартістю 295грн., фільтр газовий вартістю 65грн., клапан відсікача вартістю 255грн., прилад газогорелочний для опалювання побутових печей вартістю125грн. куплено 09.08.2008року, сигналізатор газовий вартістю 540грн. куплено 20.03.2008року, тобто до шлюбу. У зазначених товарних чеках відсутня інформація про особу, яка оплатила за товар.

Накладні на меблі на 915 грн. та 1755грн. не містять ні дати, ні особи, яка здійснила оплату.

Відсутні документи на оплату цифрового ефірного приймача SRT 850, вартість якого взята з інтернету на суму 565грн.

Товарний чек на придбання ноутбука ASER Extensa ЕХ2519-Р2Н5 вартістю 7777грн. виписано на ОСОБА_3 сина відповідача.

Згідно ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу приписів ч.1, ч.2 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Що стосується пральної машинки Gorenje 7242 вартістю 8800грн., яка була придбана 21 березня 2017року, то суд зазначає наступне, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Таким чином статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16.12.2015 р. у справі №6-2641цс15, в якій зазначено, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачем надана довідка від 24.01.2018року з місця роботи, що він постійно працював у ПАТ «Українська залізниця» структурний підрозділ «Волноваське вагонне депо» з 20.03.1989року на посаді токаря та надана довідка за останні 6 місяців роботи з березня 2015року по лютий 2017року.

Тому суд вважає, що позивачем не надано та в матеріалах справи не міститься жодних доказів, які б підтверджували придбання спірного майна: пральної машинки Gorenje 7242, саме за спільні кошти подружжя, а не за особисті кошти ОСОБА_1

Оскільки, позивачем не надано доказів того, що спірне майно було придбано в період шлюбу, коштів, за які таке майно було набуте, і таких доказів не добуто в судовому засіданні, тому вимоги позивача про поділ майна, задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 141 ЦПК України в звязку з тим, що позовні вимоги залишені без задоволення в повному обсязі, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 321 ч. 1, 328, 368 ч. 3 ЦК України, ст. ст. 57 ч. 1, 69, 70 ч. 1, СК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна відмовити.

Повне рішення суду складене 26 квітня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.І. Мохов