Справа № 405/5632/18
УХВАЛА

06 грудня 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дерев'янко А.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про закриття провадження та розєднання позовної вимоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради м. Кропивницького про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради м. Кропивницького про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.09.2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

12.11.2018 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_5, в якому він вказує, що правовідносини в частині оскаржуваного рішення, що склалися між сторонами не стосуються майна чи майнових прав, тому даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. У звязку з чим, просив на підставі ч. 6 ст. 188 ЦПК України розєднати у справі позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення та позовну вимогу про визнання права власності в порядку спадкування, виділивши їх в самостійні провадження та закрити провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Позивач та його представник у підготовчому судовому засіданні заперечили проти задоволення цього клопотання, посилаючись на те, що позовні вимоги є взаємоповязаними, оскільки права позивача порушені.

Представник відповідача ОСОБА_6 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради м. Кропивницького у підготовчому судовому засіданні залишив питання задоволення клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку позивача, її представника, представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_5 та закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_4 від 04.03.2016 року № 28596591 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 12/25 частин будинку по вул. Архітектора Паученка (Леніна), 117/24 в м. Кропивницький за ОСОБА_5; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/1 частку домоволодіння за цією адресою після смерті ОСОБА_7, який помер 06.04.2017 року; стягнути з відповідача понесені судові витрати у справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що державний реєстратор під час проведення реєстрації права власності частини житлового будинку за адресою: м. Кіровоград, вул. Леніна, 117/24 за ОСОБА_5 не врахував наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на зазначене нерухоме майно, а відтак, проведення такої реєстрації є неправомірним. Рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_4 від 04.03.2016 року № 28596591 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 12/25 частин будинку по вул. Архітектора Паученка (Леніна), 117/24 в м. Кропивницький за ОСОБА_5 порушує права власника ОСОБА_1, а тому підлягає скасуванню.

Отже, саме відповідність вимогам закону дій та рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_4 щодо реєстрації прав та їх обтяжень є предметом дослідження у даній справі. Від встановлення цієї обставини залежить задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/1 частку зазначеного домоволодіння.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Правовідносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Правовий статус і компетенція державного реєстратора прав та їх обтяжень визначені ст. 10 Закону № 1952-IV. Так, відповідно до ч. 3 цієї статті державний реєстратор повинен, зокрема, встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

В постанові ОСОБА_8 Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 823/378/16 вказано, що зі змісту позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора, на підставі якого зареєстровано право оренди належної відповідачу земельної ділянки та мотивів, якими керувалися суди, задовольняючи ці вимоги, вбачається, що предметом перевірки в цій справі є виключно дотримання державним реєстратором (як суб'єктом владних повноважень) під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій встановленого законом порядку прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, правомірність здійснення повторної реєстрації похідного речового права - права користування земельною ділянкою у разі наявного та зареєстрованого тотожного права на ту саму земельну ділянку за іншим користувачем. Питання правомірності/неправомірності набуття позивачем чи третьою особою права користування на земельну ділянку, як і питання, пов'язані з реалізацією відповідачем права власності на неї чи дотримання умов укладених останнім цивільно-правових угод перед судом не порушено. Таким чином, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

ОСОБА_9 ОСОБА_8 Верховного Суду у цій постанові вказує, що із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора убачається, що одним із його обов'язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, зокрема, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів тощо.

В постанові ОСОБА_8 Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 815/4618/16 зазначено, що закриваючи провадження в цій справі, суд апеляційної інстанції керувався тим, що заявлені позивачами вимоги спрямовані на захист їх цивільних прав, як землекористувачів та співвласників об'єкта нерухомого майна, з метою належного виконання судових рішень у цивільній справі. З таким висновком суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 Верховного Суду не погоджується, оскільки виконання чи невиконання судового рішення в цивільній справі не було безпосередньою підставою звернення до адміністративного суду із цим позовом та предметом перевірки в цій справі. Предметом спору в цій справі є правомірність вчинення реєстраційних дій з державної реєстрації речового права, за наявності в Державному реєстрі прав запису про державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно. Тобто в цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який, на думку позивачів, вийшов за межі своїх владних повноважень, прийнявши рішення про реєстрацію права власності під час дії обтяження, встановленого судовим рішенням.

ОСОБА_9 ж правова позиція викладена і у постановах ОСОБА_8 Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 826/4460/17, від 13.06.2018 року у справі № 820/2675/17.

Судом зазначається, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора ґрунтується на протиправності дій державного реєстратора ОСОБА_4 як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, а саме проведення державної реєстрації права власності на спірне майно без врахування суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Позивач обґрунтовує необхідність визнання за нею права власності саме з підстав незаконності відповідної реєстраційної дії та порушеннями з боку державного реєстратора під час її здійснення, а не з підстав відсутності у відповідача ОСОБА_5 права на вказане майно, тому вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора є основною вимогою, а не похідною і від її задоволення залежить задоволення іншої позовної вимоги про визнання права власності.

Предметом доказування в цій справі є обставини, що підтверджують законність чи незаконність прийнятого державним реєстратором рішення, яке за своєю юридичною природою є рішенням суб'єкта владних повноважень та повинне прийматися в порядку, на підставі та у спосіб, визначений законом.

Зважаючи на це, вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а спірні правовідносини, які виникли в цій частині між сторонами підвідомчі адміністративним судам та мають розглядатися в порядку, встановленому КАС України, оскільки предметом цього спору є відповідність закону публічно-владних управлінських дій та рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_4 щодо реєстрації прав та їх обтяжень, який у межах спірних правовідносин діяв як суб'єкт владних повноважень на підставі Закону № 1952-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора підлягає закриттю, то необхідності в розєднанні позовної вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на 1/1 частку спірного домоволодіння, згідно ч. 6 ст. 188 ЦПК України, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 19, 20, 182, 188, 255, 256, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про закриття провадження та розєднання позовної вимоги задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради м. Кропивницького про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_4 від 04.03.2016 року № 28596591 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 12/25 частин будинку по вул. Архітектора Паученка (Леніна), 117/24 в м. Кропивницький (м. Кіровограді) за ОСОБА_5 - закрити.

В задоволенні клопотання в частині розєднання позовної вимоги відмовити.

Повідомити позивачу, що розгляд вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора віднесено до юрисдикції Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 10.12.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_10