КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №4с/824/8/2018 Головуючий суддя - Українець Л.Д.
Справа №796/165/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Українець Л.Д.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук Катерина Леонідівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» на дії та рішення приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В

05 жовтня 2018 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», далі ПАТ «Промінвестбанк» звернулося в суд зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва КаращукКатерини Леонідівни.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018 у справі №796/165/2018 вжито заходів забезпечення позову в порядку ст. 158, 477 Цивільного процесуального кодексу України в рамках розгляду Апеляційним судом м. Києва заяви ТОВ «Еверест Істейт», ПП «Едельвейс-2000», ПрАТ «Фортуна», ПрАТ «ЮБК Інвест», ТОВ «Нива Тур», ТОВ «Імме», ПП «Планета», ТОВ «Крим дівелопмент», ПрАТ «Аеробуд», ТОВ «Приватофіс», ТОВ «Дайріс», ТОВ «Ділайн ЛТД», ТОВ «Телерадіокомпанія «Жиса», ТОВ «Приватленд», ТОВ з іноземними інвестиціями «Дан-нанорама», ТОВ «Санаторій «Енергетик», ТОВ «Компанія з управління активами «ФІНАНСОВИЙ КАПІТАЛ», ТОВ «Компанія з управління активами «ФІНАНСОВИЙ ВЕКТОР», ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02 травня 2018 у справі ПТС № 2015-36 про стягнення сум з боржника - Російської Федерації, в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, в якості компенсації за відповідне нерухоме майно.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року, зокрема, заборонено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ПАТ «Промінвестбанк») здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна та відчужувати будь-яким способом все рухоме та нерухоме майно, що належить йому на праві власності, у тому числі, але не виключно, за договорами купівлі-продажу, міни, дарування тощо.

28.09.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук K.JI. на підставі заяви ТОВ «Приватофис» відкрито виконавче провадження ВП 57269729 про примусове виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018р.

Стягувачем за цією постановою приватного виконавця зазначено ТОВ «Приватофис», а боржником - «Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

У подальшому, постановою про арешт майна боржника від 28.09.2018р. приватним виконавцем Каращук K.JI. накладено арешт на все рухоме майно, що належить «боржнику» Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Проте, постанова приватного виконавця Каращук К.Л. про арешт майна боржника від 28.09.2018р. не відповідає виконавчому документу, виданому Апеляційним судом міста Києва, оскільки «боржником» в постанові приватного виконавця від 28.09.2018р. зазначено Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк»,в той час як боржником за ухвалою визначено «держава Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, адреса вул. Житня, 14, м. Москва, ГСП-1, 119991, яке до ПАТ «Промінвестбанк» не має відношення.

Виконавчий документ, у якому ПАТ «Промінвестбанк» визначався б як «боржник», Апеляційним судом міста Києва не видавався.

З огляду на те, що згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2108р. боржником є Російська Федерація в особі Міністерства юстиції,а ПАТ «Промінвестбанк» не є боржником, постанова про арешт майна боржника від 28.09.2018 винесена щодо неналежного боржника, тому ухвала Апеляційного суду міста Києва мала б бути повернута виконавцем на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018р. не містить у собі такого заходу забезпечення позову як «накладання арешту», оскільки. містила такий спосіб забезпечення, як «заборона вчиняти певні дії», але не арешт майна.

Тобто приватний виконавець Каращук К.Л., наклавши арешт на рухоме та нерухоме майно, належне ПАТ «Промінвестбанк», вчинила протиправні, незаконні дії, не передбачені виконавчим документом.

Отже, приватний виконавець вчинила дії не в порядок та не в спосіб, визначені виконавчим документом, що є грубим порушенням ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Також приватним виконавцем порушено вимоги ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не було проведено опису майна, яке підлягає державній реєстрації, та накладено арешт на «все рухоме та нерухоме майно» без визначення розміру суми стягнення, що блокує діяльність банківської установи.

Звертає увагу на те, що оскільки боржником, згідно виконавчого документа від 05.09.2018 є «Російська Федерація в особі Міністерства юстиції», тому виконавче провадження не могло відкриватись приватнимвиконавцем Каращук К.Л.,а відтак виконавчий документ підлягав поверненню на підставі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з викладеним, дії приватного виконавця Каращук К.Л. про накладання арешту постановою від 28.09.2018 є неправомірними, постанова не відповідає виконавчому документу, порушує права ПАТ «Промінвестбанк», а тому підлягає скасуванню.

Ураховуючи наведене просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва КаращукКатерини Леонідівни від 28.09.2018 про накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно у виконавчому провадженні ВП № 57269729 про примусове виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018р. за заявою ТОВ «Приватофис».

Суд, заслухавши пояснення представників Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук КатериниЛеонідівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018 у справі №796/165/2018 вжито заходів забезпечення позову в порядку ст. 158, 477 ЦПК Ураїни в справі за заявою ТОВ «Еверест Істейт», ПП «Едельвейс-2000», ПрАТ «Фортуна», ПрАТ «ЮБК Інвест», ТОВ «Нива Тур», ТОВ «Імме», ПП «Планета», ТОВ «Крим дівелопмент», ПрАТ «Аеробуд», ТОВ «Приватофіс», ТОВ «Дайріс», ТОВ «Ділайн ЛТД», ТОВ «Телерадіокомпанія «Жиса», ТОВ «Приватленд», ТОВ з іноземними інвестиціями «Дан-нанорама», ТОВ «Санаторій «Енергетик», ТОВ «Компанія з управління активами «ФІНАНСОВИЙ КАПІТАЛ», ТОВ «Компанія з управління активами «ФІНАНСОВИЙ ВЕКТОР», ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02 травня 2018 року у справі ПТС № 2015-36 про стягнення сум з боржника - Російської Федерації, в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, в якості компенсації за відповідне нерухоме майно.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року, зокрема:

- заборонено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ПАТ «Промінвестбанк») здійснювати ліквідацію чи реорганізацію юридичної особи;

- заборонено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ПАТ «Промінвестбанк») здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна та відчужувати будь-яким способом все рухоме та нерухоме майно, що належить йому на праві власності, у тому числі, але не виключно, за договорами купівлі-продажу, міни, дарування тощо.

В ухвалі від 05 вересня 2018 року боржником зазначено Російську Федерацію в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, стягувачем, зокрема ТОВ «Приватофис».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що на території України є майно, яке належить Російській Федерації та на яке може бути звернуто стягнення на підставі рішення міжнародного суду.

На момент розгляду скарги ПАТ «Промінвестбанк» на дії та рішення приватного виконавця Каращук К.Л. ухвала Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року не скасована.

Встановлено, що 28.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва КаращукК.Л. прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, в якій боржником зазначено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а стягувачем ТОВ «Приватофис». (а.с.9)

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою ПАТ «Промінвестбанк» вважало дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника неправомірними.

Відповідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями частин 1, 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Згідно частин 1,2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Суд погоджується з доводами скаржника про те, що постанова приватного виконавця Каращук К.Л. про арешт майна боржника від 28.09.2018 не відповідає виконавчому документу, виданому Апеляційним судом міста Києва, оскільки боржником в постанові приватного виконавця від 28.09.2018 зазначено Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк»,в той час як боржником за ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018 визначено «держава Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, адреса вул. Житня, 14, м. Москва, ГСП-1, 119991.

Виконавчий документ, в якому ПАТ «Промінвестбанк» визначався як боржник, Апеляційним судом міста Києва не видавався.

Також за частинами 1,2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:

1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;

3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;

4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;

5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;

6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;

7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;

8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;

9) рішень про конфіскацію майна;

10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;

11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Таким чином приватний нотаріус не може здійснювати примусове виконання рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Як зазначалося вище, боржником, згідно виконавчого документа від 05.09.2018 року є Російська Федерація в особі Міністерства юстиції.

У запереченнях на скаргу представник приватного виконавця Каращук К.Л. посилалася на те, що ухвала суду про забезпечення позову від 05.09.2018 р. по справі №796/165/2018 є окремим виконавчим документом, відмінним від рішення суду, склад сторін якого може відрізнятися від суб'єктного складу учасників провадження. За ухвалою суду про забезпечення позову, стягувачем є особа, на користь якої вчиняються дії. Боржниками у виконавчому провадженні відкритому на підставі ухвали про забезпечення позову, є окремі юридичні особи, які повинні утриматись від вчинення дій або повинні здійснити такі дії. Таким чином, окремий вид забезпечення, що спрямований до конкретної особи та передбачає вчинення від неї конкретної дії, буде предметом окремого виконавчого провадження за принципом «один стягувач, один боржник, одна дія». Таким чином відкриттю виконавчого провадження підлягають окремі виконавчі провадження на кожну дію щодо кожного органу або товариства, які зобов'язані вчинити дії за ухвалою про забезпечення позову.

Також заперечуючи проти задоволення скарги посилалася на те, що в ухвалі суду про забезпечення позову від 05.09.2018 року немає серед боржників держави Україна, державних органів України, Національного банку України, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, державних та комунальних підприємств, установ, організацій, юридичних осіб, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Разом з тим, суд не погоджується з такими доводами, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України, ухвала суду є виконавчим документом. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленого законом.

Як зазначалося вище, у відповідності з абзацом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Апеляційним судом міста Києва в ухвалі від 05.09.2018 р. чітко вказано боржника у виконавчому документі - Російська Федерація в особі Міністерства юстиції.

Разом з тим, приватний виконавець накладаючи арешт на майно, боржником вказує ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» всупереч відомостям, викладеним у виконавчому документі.

Приватний виконавець зобов'язаний діяти в межах виконавчого документа, а в разі виникнення будь-яких сумнівів повинен звернутись до суду, який видав виконавчий документ з заявою про надання відповідних роз'яснень.

Самостійне визначення особи боржника, в разі не чіткої вказівки у виконавчому документі, законодавством не передбачено.

Таким чином, накладаючи арешт на майно, змінивши при цьому боржника, який вказаний у виконавчому документі, приватний виконавець вийшов за межі своїх повноважень

Суд також не погоджується з доводами представника Каращук К.Л. і представника ТОВ «Приватофис» в тій частині, що даний закон поширюється лише на державу Україна.

Положеннями п. 2 ч.2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, крім рішень, за якими боржником є держава.

Приватний виконавець не наділений повноваженнями на власний розсуд трактувати норму закону.

У відповідності до частин 1,2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на те, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. від 28.09.2018 року про накладання арешту прийнята помилково,суд приходить до висновку про задоволення скарги ПАТ «Промінвестбанк», а саме про визнання зазначеної постанови неправомірною, її скасування та зобов'язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерину Леонідівнуусунути порушення шляхом повернення стягувачу виконавчого документу - ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018 року у справі №796/165/2018.

Керуючись статтями 450-452 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук Катерина Леонідівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» на дії та рішення приватного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни про арешт майна боржника від 28 вересня 2018 року у виконавчому провадженні ВП №57269729.

Зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерину Леонідівнуусунути порушення шляхом повернення стягувачу виконавчого документу - ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018 року у справі №796/165/2018.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року

Суддя Л.Д. Українець