Справа № 449/1193/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської областів складі :

судді: Борняк Р.О.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягуваних із нього - ОСОБА_2 за рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.09.2018 року та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія КА №886441 від 27.07.1998 р., ІНПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі - 972 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Даний позов обгрунтовує тим, що 10.09.2018 року, Перемишлянським районним судом ухвалене рішення, яким розірвано шлюб укладений між мною - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований - 06.10.2006 р., відділом реєстрації актів цивільного стану Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 44, а також вирішено стягувати з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.08.2018 р., і до досягнення дітьми повноліття.

У звязку із чим, 11.10.2018 року на підставі рішення Перемишлянського районного суду від 10.09.2018 року, видано виконавчий лист.

Зазначає, що визначені судом аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, є занадто завищеними, що не відповідає його матеріальним можливостям.

Поданий ОСОБА_3 позов, він визнав частково і за домовленістю із ОСОБА_3 погодився сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500 гривень щомісячно на двох дітей, про що написав із нею відповідні заяви, однак судом ухвалене рішення про стягнення з мене аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Звертає увагу суду на те, що він не заперечує проти сплати аліментів, однак погоджується та в змозі сплачувати такі згідно своїх матеріальних можливостей, зокрема у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме - 972 гривні на місяць на кожну дитину.

Даний розмір аліментів на його думку, буде достатнім та не буде порушувати майнові права дітей, оскільки виходячи із рівного обовязку позивача та відповідача, як батьків щодо утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на цей час розмір кожного з них в утримані дитини не може бути меншим ніж 972 гривні на місяць.

Тому на його думку, виходячи із спільного обов'язку батьків щодо утримання дитини, слід урівняти їх в спільному обов'язку щодо утримання дітей, що буде відповідати інтересам останніх і забезпечить їх належне утримання.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, відповідно до якої, остання позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтв про народження: серії 1-СГ №122346 від 14.09.2007 року та серії 1-СГ №122345 від 14.09.2007 року, батьками: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_3 до ОСОБА_2.

Відповідно до Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.09.2018 року шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований - 06.10.2006 р., відділом реєстрації актів цивільного стану Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області , актовий запис № 44 розірвано та вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія КА №886441 від 27.07.1998 р., ІНПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі - 972 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та прані. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Стаття 273 СК України містить дві підстави для їх коригування: а) шляхом зміни розмір аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати.

Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон №2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів».

Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3ст.181 СК України(у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року №2246-VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2018 рік для дітей, зокрема, віком від шести років, - прожитковий мінімум складає: з 01 січня 2018 року - 1860 гривень; з 01.07.2018 року - 1944 гривень; з 01 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно Постанови Пленум Верхового Суду України у п. 24 від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3, остання позов визнала повністю, з підстав зазначених у ньому.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, паспорт серія КА №886441 від 27.07.1998 р., ІНПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, паспорт серія КС №767969 від 21.07.2010 р., ІНПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 «а», Перемишлянського району, Львівської області аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 972 гривні щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, паспорт серія КА №886441 від 27.07.1998 р., ІНПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, паспорт серія КС №767969 від 21.07.2010 р., ІНПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 «а», Перемишлянського району, Львівської області аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 972 гривні щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Борняк Р.О.