Дата документу 04.12.2018 Справа № 333/5884/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/5884/17 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/807/17/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, вимоги за яким протягом розгляду справи зменшила, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 червня 2014 р. між нею як фізичною особою-підприємцем та відповідачем укладено договір про надання юридичних послуг.

За цим договором замовник доручив, а виконавець зобов'язався надати замовнику правову допомогу з юридичних питань, а замовник - прийняти послуги та своєчасно їх оплатити. Згідно додатку № 1 до договору до складу юридичних послуг відносився супровід в Європейському суді з прав людини скарги по судовій адміністративній справі відповідача щодо перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Договором передбачено, що винагорода у випадку позитивного вирішення проблемного питання складає 50% від фактично отриманих заявником сум компенсацій, яка сплачується в десятиденний термін від дня отримання замовником цих виплат.

Відповідач видав їй довіреність на представництво інтересів в Європейському суді з прав людини, який всю кореспонденцію направляв їй. Згідно з умовами договору вона виконала відповідну роботу, за наслідками якої 17 листопада 2016 р. Європейський суд з прав людини у справі «Тихонов та інші проти України» виніс рішення про виплату державою на користь відповідача компенсації в розмірі 1 000 Євро.

В січні 2017 р. відповідач отримав вказану компенсацію за курсом Національного банку України, що складає 27 836 грн., однак передбачену договором винагороду в розмірі 13 918 грн. сплачувати відмовився.

На підставі зазначеного остаточно просила стягнути з відповідача на її користь винагороду в сумі 13 918 грн., пеню в сумі 6082 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаявлення відповідачем клопотань про надання оригіналів документів, копії яких надавалися нею до суду, невідповідність висновку суду про те, що вона є найманим працівником адвоката ОСОБА_5, обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт надання послуг за договором про надання юридичних послуг від 26.06.2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження договірних відносин між позивачем та відповідачем позивач надала суду копію договору про надання юридичних послуг, укладеного 26 червня 2014 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (виконавець) та ОСОБА_4 (замовник) (а.с. 6-7).

За цим договором виконавець (ОСОБА_3) приймає зобов'язання надати юридичні послуги замовнику (ОСОБА_4), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані юридичні послуги на умовах та в строки, передбачені умовами договору. Склад і обсяг надання юридичних послуг визначаються на підставі замовлення на надання юридичних послуг (додаток №1), що узгоджено та затверджено сторонами.

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору замовнику надаються послуги з супроводу справи ОСОБА_4 №2а-4022/11 щодо виплати допомоги на оздоровлення як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у Європейському суді з прав людини. Винагорода розраховується від фактично отриманих замовником сум компенсації та будь-яких інших виплат, що стосуються захисту прав замовника щодо виплати допомоги на оздоровлення як особі у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50% (а.с. 7, зворот).

Згідно з повідомленням Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в провадженні відділу примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження по виконанню рішення, виданого 17 листопада 2016 р. Європейським судом з прав людини у справі «Тихонова та інші проти України», де ОСОБА_4 є одним із заявників. В ході виконання вищевказаного рішення Суду з держави на користь ОСОБА_4 стягнуто кошти в сумі 27 836,63 грн. (еквівалент 1 000 Євро), які перераховані на рахунок останнього платіжним доручення від 27 січня 2017 р. (а.с. 47).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 29 червня 2016 року, а договір про надання юридичних послуг укладено 26 червня 2014 року, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства щодо договору про надання послуг (а.с. 78).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

На підтвердження виконання робіт за вказаним вище договором про надання юридичних послуг позивач надала суду копії листа заступника начальника управління від 18 березня 2011 р. (а.с. 9), адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, датованого 21 квітня 2011 р. (а.с.10-11), постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2011 р. за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення по Комунарському району Запорізької міської ради (а.с. 12), заяви ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання від 14 червня 2013 р. (а.с. 13), виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 4 вересня 2013 р. (а.с. 14), ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2013 р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 15), довіреності ОСОБА_4 від 26 червня 2014 р. на уповноваження ОСОБА_3 представляти його інтереси при розгляді в Європейському суді з прав людини, а також у будь-якому іншому наступному проваджені, передбаченому Європейською Конвенцією з прав людини, стосовно його скарги, представленою відповідно до ст. 34 Конвенції проти України (а.с. 16), заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 26 грудня 2013 р. в Європейський суд з прав людини про намір подати скаргу до суду (а.с. 17), листа секретаріату Європейського суду з прав людини від 6 березня 2014 р. (а.с. 18), листів Європейського суду з прав людини англійською мовою від 8 грудня 2016 р., 16 жовтня 2015 р. (а.с.19, 20), заяви ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України від 15 січня 2017 р. (а.с.21), листа заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без дати (а.с. 22), листа ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_4 від 22 серпня 2017 р. (а.с. 23).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що надані позивачем копії вищезазначених документів не завірені належним чином в порушення вимог ст. 95 ЦПК України, тому не є належними доказами, оригінали суду не надано.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що ні відповідач та його представник, ні суд з власної ініціативи не витребували оригінали зазначених документів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції в судовому засіданні 12.02.2018 року був присутній представник позивача, в судових засіданнях 27.03.2018 року,12.04.2018 року була присутня ОСОБА_3, в судовому засіданні 30.05.2018 року були присутні представники позивача.

Отже, позивач не був позбавлений можливості подати до суду оригінали або належним чином засвідчені копії документів.

Колегія суддів враховує, що на час подання позову діяла редакція ЦПК України від 2004 року, проте, відповідно до п. 9 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

До того ж, надані позивачем копії листа заступника начальника управління від 18 березня 2011 р. (а.с. 9), адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, датованого 21 квітня 2011 р. (а.с.10-11), постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2011 р. за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення по Комунарському району Запорізької міської ради (а.с. 12), заяви ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання від 14 червня 2013 р. (а.с. 13), виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 4 вересня 2013 р. (а.с. 14), ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2013 р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 15) не свідчать про виконання робіт за договором про надання послуг від 26 червня 2014 року, оскільки відповідно до додатку № 1 до вказаного договору послугою, що надається, є супровід справи № 2а-4022/11 в Європейському суді.

З матеріалів справи вбачається, що копія договору про надання юридичних послуг датована 26 червня 2014 року, а заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в Європейський Суд з прав людини про намір подати скаргу до суду від 26 грудня 2013 р., тобто позивач подав заяву в Європейський Суд до укладання договору про надання юридичних послуг.

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання юридичних послуг здача-приймання наданих юридичних послуг за цим Договором оформлюється Актом здачі-прийняття наданих послуг.

В матеріалах справи відсутній Акт здачі-прийняття наданих послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи акту здачі-прийняття наданих послуг, позивачем не доведено факт надання послуг за договором про надання послуг від 26 червня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги, що суд без будь-яких доказів встановив, що ОСОБА_3 є найманим працівником адвоката ОСОБА_5, не спростовують правильних висновків суду щодо недоведеності позовних вимог.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: