ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

м.Суми

Справа №573/1896/18

Номер провадження 22-ц/788/2156/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року, в складі судді Черкашиної М.С., постановлену у м.Білопілля,

в с т а н о в и в:

18.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просила розподілити спільне майно подружжя.

22.10.2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», легковий універсал - В, №шасі/кузова НОМЕР_1, сірий, д.н.з. НОМЕР_2, 2012 року, який зареєстрований на ОСОБА_3;

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 титульним власником якого є ОСОБА_3;

- всі відкриті банківські вклади/рахунки, які знаходяться в АТ КБ «Приват Банк» на ім'я ОСОБА_3

Заяву обґрунтовувала тим, що їй стало відомо про намір відповідача ОСОБА_3 здійснити відчуження автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», легковий універсал-В, №шасі/кузова НОМЕР_1, сірий, д.н.з. НОМЕР_2, 2012 року випуску на користь третіх осіб, а грошові кошти, які знаходяться на рахунках в АТ КБ «Приват Банк» на його ім'я можуть бути зняті, а рахунки - закриті.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 23.10.2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не взяв до уваги, що саме у володінні відповідача перебуває спірний транспортний засіб, житловий будинок та на його ім'я відкриті банківські рахунки, якими останній вільно користується та має можливість розпоряджатись коштами від їх відчуження. Вважає, що нею було надано цілком об'єктивні обґрунтування забезпечення позову, оскільки їй стало відомо про те, що відповідач має намір здійснити відчуження спірного автомобіля, що значно ускладнить його подальший розподіл. Що ж стосується спірних грошових вкладів на рахунку АТ КБ «ПриватБанк», то якщо відповідач дізнається про те, що вони є предметом позову, то відразу ж зніме кошти та закриє рахунки. Крім того, ураховуючи, що відповідач вже проживає однією сім'єю з іншою жінкою, він реально має можливість здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь своєї нової дружини. Тому, вважає, що її вимоги щодо забезпечення позову є цілком обґрунтованими, а спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки сума позову є значною, враховуючи той факт, що відповідач ніде не працює, самостійного доходу не має, і у разі задоволення заявленого позову, останній не матиме можливості сплатити їй грошові кошти. Інформації щодо спірних рахунків вона надати при зверненні до суду з позовом, не змогла, оскільки дана інформація може бути витребувана лише судом, про що нею й було заявлено у позові. Документи на спірний автомобіль, де зазначена вся інформація про рухомий об'єкт та про власника нею було надано суду при зверненні з позовом. Що стосується документів на спірне домоволодіння, то всі документи знаходяться у відповідача, як у титульного власника.

У відзиву що позивач свідомо перекручує факти щодо об'єктів права власності, визначених для накладення арешту, оскільки будинок є власністю відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечив, в відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що ухвала постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства та є законною і обґрунтованою з аргументованим посиланням, як на діюче законодавство, так і на зміст заяви позивача про забезпечення позову, в якій дійсно відсутнє належне обґрунтування її вимог. Вказує, що суд в оскаржуваній ухвалі, якою обґрунтовано відмовив позивачу, виявив не лише обережне ставлення до свого права застосування такої міри процесуального примусу, як забезпечення позову, а й запобіг вочевидь запланованій позивачем процесуальній диверсії - маніпулюванню судом для завдання психічного тиску на відповідача. Своє твердження обґрунтовує наявністю факту свідомого перекручування позивачем відомостей щодо об'єктів права власності, що вказані нею, як предмет позову і як об'єкти для накладення арешту. Зокрема, вказаний позивачем у позові спірний будинок за адресою: смт.Улянівка, вул.І.Виговського,9 Білопільського району Сумської області, був набутий відповідачем, як спадщина після матері та не має жодного відношення до спільного майна подружжя. Про даний факт, як і про надуманість нею інших повідомлених суду обставин, позивачу достеменно відомо, однак остання свідомо замовчує або перекручує наявні факти, вочевидь, намагаючись отримати свій зиск від приховування правди перед судом.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача просили скаргу відхилити, а ухвалу залишити без змін, оскільки у користуванні позивача перебуває декілька транспортних засобів.

Відповідно до п.3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання майбутнього рішення суду. При цьому, ОСОБА_1 не надала суду доказів про те, що відповідач має намір відчужувати спірний автомобіль на користь третіх осіб, а грошові кошти, які можливо знаходяться на рахунках в АТ КБ «Приват Банк» на ім'я ОСОБА_3 можуть бути зняті, а рахунки - закриті. Та при цьому, дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_3 у своїй заяві лише робить припущення, що відповідач може зробити вказані дії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до приписів ч.ч 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову наведені у ст. 152 ЦПК України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки у відповідності до заявлених вимог. Отже, конкретний вид забезпечення позову повинен застосовуватися у разі необхідності та бути співмірним із заявленими вимогами.

У відповідності з абз. 2 п. 1, абз. 1, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

При цьому, відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Виходячи з роз'яснень, наданих Верховним Судом України у п. 4 постанови Пленуму за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя і автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» та грошові кошти на депозитних рахунках у АТ "Приватбанк" є спільною власністю подружжя.

Як на підставу позову позивач посилалася на те, що з 21.04.2007 року по 28.09.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 За час шлюбу ними було придбане майно на загальну суму 924 000 грн 00 коп, придбано зброю на суму 43 000 грн 00 коп. та внесено банківські вклади на суму 720 000 грн 00 коп., а в сього на загальну суму 1 848 449 грн 00 коп. У червні 2018 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Під час шлюбу вони проживали в будинку ОСОБА_3, за час проживання в якому нею було здійснено ряд ремонтних робіт та капіталовкладень, а також за її рахунок побудовано гараж та господарські будівлі, що значно збільшило вартість домогосподарства та покращило умови проживання в самому будинку. Всього робіт проведено на загальну суму 258 400 грн 00 коп. Про поділ майна у добровільному порядку сторони згоди не дійшли.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки відповідно до заявлених вимог. А відтак, конкретний вид забезпечення позову повинен застосовуватися у разі необхідності та бути співмірним із заявленими вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на: автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», легковий універсал - В, №шасі/кузова НОМЕР_1, сірий, д.н.з. НОМЕР_2, 2012 року, який зареєстрований на ОСОБА_3; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 титульним власником якого є ОСОБА_3; всі відкриті банківські вклади/рахунки, які знаходяться в АТ КБ «Приват Банк» на ім'я ОСОБА_3, як на підставу заяви посилалася на можливість відчуження об'єктів рухомого та нерухомого майна на користь третіх осіб, позивач вказує існуючу у відповідача реальну можливість самостійно розпорядитися цим майном. У той же час, забезпечення позову порушуватиме права власника спірного майна - на володіння та користування своєю власністю.

Проте, відмовляючи у забезпеченні позову, суд не врахував, що дійсно відповідач може самостійно розпорядитися автомобілем та грошовими коштами на депозитних рахунках без отримання дозволу колишньої дружини, а тому її припущення і сумніви щодо ускладнення виконання судового рішення є обґрунтованими.

Оскільки доводи апеляційної скарги дають підстави для часткового скасування оскарженої ухвали, апеляційний суд відповідно до ст. 376 ЦПК України через неповне з'ясування обставин, ухвалу місцевого суду в частині відмови у накладенні арешту на житловий будинок залишає без змін, бо на даний час цей об'єкт нерухомості є власністю відповідача, а в частині відмови у накладенні арешту на грошові кошти на банківських депозитних рахунках та автомобіль скасовує і ухвалює нове, яким забезпечує ці предмети поділу майна шляхом накладення арешту на грошові кошти на депозитних рахунках у АТ "Приват Банк" та заборони відчуження автомобіля.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381,382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року в частині відмови у забезпечені позову шляхом накладення арешту на автомобіль та грошові кошти на банківських депозитних рахунках скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти на депозитних рахунках в АТ КБ "ПриватБанк", відкритих на ім'я ОСОБА_3, та заборонити ОСОБА_3 відчужувати автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», легковий універсал-В, №шасі/кузова НОМЕР_1, сірий, д.н.з. НОМЕР_2, 2012 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 100 грн.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик