Справа № 598/1618/17
провадження № 2/598/86/2018
РІШЕННЯ

іменем України

"27" лютого 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Сливка М.М.

з участю позивача ОСОБА_2

її представника адвоката ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

його представника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини разом з матірю,

встановив:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини разом з матірю, треті особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Збаразької РДА Тернопільської області та служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради.

Зокрема, позивач просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_6 відібрати у батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та повернути матері ОСОБА_2.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02 березня 2012 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. 13 серпня 2012 року у них в Італії, де вони перебували на заробітках, народився син ОСОБА_7. Надалі сімейні відносини між нею та відповідачем погіршились і вони проживали окремо. Вони разом вирішили сина залишити проживати на Україні в тітки позивачки ОСОБА_8. Два роки тому ОСОБА_4, повернувшись на Україну, самовільно забрав дитину у ОСОБА_8 і з того часу вона проживає з ним. Повернувшись на Україну в 2017 році, позивачка не може бачитись із сином, оскільки відповідач їй в цьому перешкоджає, а тому 18 серпня 2017 року вона звернулась до Збаразької РДА із заявою про встановлення їй годин спілкування із сином. ОСОБА_4 на даний час проживає разом із іншою жінкою ОСОБА_9, яка має троє маленьких дітей. Належним вихованням ОСОБА_7 батько не займається, дитина не відвідує дошкільний навчальний заклад, в лікарні не обліковується, хоча сину вже виповнилось пять років. Позивачка має можливість забезпечити належними умовами проживання дитину, бажає, щоб син проживав із нею, оскільки вона взмозі забезпечити його належним житлом, утриманням, забезпечити нормальний розвиток дитини та працює на двох роботах. Враховуючи наведене, позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачка сама залишила дитину. З 2014 року, як він забрав сина від ОСОБА_8. За час проживання сина з батьком ОСОБА_2 сином не цікавилась, не надавала будь-якого утримання. Коли вона приїжджала провідувати сина, то він від неї втікав. Син проживає в будинку матері відповідача разом з нею, дідом та прабабою. ОСОБА_4 на даний час проживає із співжителькою ОСОБА_9 в с.Лози, оскільки вони там доглядають дві бабці. Додому він часто приїжджає, влаштувався на роботу. На даний час дитина відвідує дошкільний навчальний заклад. Відповідач вважає, що він належним чином виконує свої батьківські обовязки по вихованню сина, догляді за ним, а тому просить залишити ОСОБА_7 проживати разом із ним та в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не зявився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, висновок органу опіки та піклування підтримує і просить визначити місце проживання дитини з матірю.

Представник третьої особи без самостійних вимог служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не зявився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Допитана в суді свідок ОСОБА_8 показала, що до неї з Італії зателефонувала ОСОБА_2 та попросила, щоб вона подоглядала ОСОБА_10. Потім батьки ОСОБА_4 привезли дитину до неї з Італії. За час проживання ОСОБА_10 в неї позивачка до нього часто дзвонила, передавала усе необхідне для його належного утримання, а відповідач не дзвонив. Один раз, коли вона подзвонила до відповідача і запитала чому він не цікавиться сином, то приїхала його мати і привезла гроші та передачу. Приблизно рік дитина проживала в неї, а потім приїхав відповідач і забрав сина до себе. Коли відповідач надалі їздив на заробітки, то ОСОБА_10 залишав проживати з бабою і дідом.

Свідок ОСОБА_11, будучи допитаною в суді, показала, що коли ОСОБА_10 проживав у ОСОБА_8, то вона його провідувала приблизно раз на два тижні. Вона разом із позивачкою приїжджала до відповідача провідувати ОСОБА_10, однак відповідача там не бачила. Дитина до матері ставить добре.

Допитана свідок ОСОБА_12 показала, що вона проживає по сусідству із відповідачем. Коли дитині виповнилось приблизно три роки він почав проживати з батьком. Мати почала навідуватись до дитини з осені 2017 року. Дитина зараз проживає в с.Загороддя з бабою, дідом та прабабою. ОСОБА_4 разом з цивільною дружиною проживає в сусідньому селі Лози, де вони доглядають бабцю. До дитини приїжджає 2-3 рази на тиждень. Дитина завжди доглянута, ввічлива.

Свідок ОСОБА_13, будучи допитаним під час судового розгляду показав, що він проживає по сусідству із відповідачем. ОСОБА_10 бачить постійно. Він доглянутий і завжди ввічливий. Він проживає разом з відповідачем десь 2-3 роки.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити.

При цьому суд виходив з наступного.

Згідно свідоцтва про шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 02 березня 212 року (а.с.18).

У даному шлюбі в Італії в м.Салерно сторін 13 серпня 2012 року народився син ОСОБА_10, що підтверджується випискою із акту цивільного стану та апостильом (а.с.19-20).

Згідно довідки № 536-270 від 18 липня 2013 року виданою генеральним консулом ОСОБА_10 зареєстрований громадянином України (а.с.21).

Як встановлено судом, перебуваючи в Італії на заробітках сторони по справі домовились, що їх син ОСОБА_10 буде проживати в Україні з тіткою позивачки ОСОБА_8 в с.Кривчики Збаразького району Тернопільської області.

Після повернення на Україну в 2014 року ОСОБА_4 забрав від ОСОБА_8 ОСОБА_10 і з того часу він проживає з відповідачем, його матірю, батьком та бабою в с.Загороддя Збаразького району Тернопільської області.

Після повернення на України ОСОБА_2 у 2017 році відповідач перешкоджав їй бачитись із сином, а тому вона звернулась до Збаразької РДА із заявою про встановлення їй годин спілкування із сином.

В даний час відповідач проживає із співмешканкою ОСОБА_9 в с.Лози Збаразького району Тернопільської області разом із її дітьми, де вони доглядають дві бабці. Дитина проживає із матірю та батьком відповідача, бабою. ОСОБА_4 ввесь час приїжджає до сина.

Вказані обставини сторонами не заперечуються і узгоджуються із доказами дослідженими судом.

Згідно витягу із ЄРДР по кримінальному провадженні № 0000290 02 вересня 2017 року в Збаразьке відділення поліції надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 02 вересня 20174 року близько 12 години під час словесного конфлікту їй спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_9 (а.с.28).

Як вбачається із відповідей на запит позивачки Збаразької ЦРКЛ від 15 вересня 2017 року № 1561 та Вишнівецької РКЛ від 15 вересня 2017 року № 141 ОСОБА_6 протягом двох останніх років у лікарню не звертався, медична карта дитини не видавалась. Планових медоглядів дитина не проходила (а.с.29-30).

Згідно інформації відділу освіти, культури молоді і спорту Вишнівецької селищної ради Збаразького району Тернопільської області від 13 вересня 2017 року №43/01-07 ОСОБА_6 у списках вихованців дошкільних навчальних закладів Вишнівецької ОТГ не числиться (а.с.31).

ОСОБА_2 орендує квартиру № 62, що розташована в м.Тернопіль по вул.Польового, 2Б загальною площею 65,9 кв.м. з 21 жовтня 2017 року строком на 1 рік з переважним правом на продовження договору оренди (а.с.82-84).

Згідно акту обстеження умов проживання у вказаній квартирі від 22 вересня 2017 року квартира розміщена на 3 поверсі 10 поверхового будинку складається з 2 кімнат, загальною площею 65,9 кв.м. з усіма комунальними зручностями. Умови проживання в квартирі хороші, зроблено сучасний ремонт, є всі необхідні речі вжитку та побуту. Для дитини виділена окрема кімната, обмебльована, є ліжко, телевізор, комод, крісло, стіл. Створені всі умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини ОСОБА_14 (а.с.36-37).

ОСОБА_2 працює у Тернопільському обласному комунальному підприємстві «Фірма «Тернопільавіавтотранс» на посаді касира служби організації перевезень. ЇЇ заробітна плата за період з вересня по грудень 2017 року становить 4561,29 грн.. Вказані обставини підтверджуються відповідною довідкою виданою 22 вересня 2017 року № 1-197 та довідкою про доходи від 28 листопада 2017 року № 1-268 (а.с.38).

Згідно характеристик з місця роботи та колишнього місця проживання (Лозівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області) ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с.39-40).

Відповідно до довідок виданих 18 вересня 2017 року Збаразькою ЦРКЛ ОСОБА_2 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.41).

Крім вказаного, ОСОБА_2А з 22 березня 2016 року також працює дистанційно в компанії ТОВ «Кепітал Бразерс» на посаді менеджера із залученням потенційних клієнтів та періодично отримує, як заробітну плату, грошові перекази, що підтверджується відповідними доказами дослідженими в ході розгляду справи.

ОСОБА_4 з 03 грудня 2017 року працює у ФОП ОСОБА_15 на посаді водія і його заробітна плата за грудень 2017 року становить 5200 грн., за січень 2018 року 5300 грн., що знайшло своє підтвердження довідкою від 02 лютого 2018 року № 4 та довідкою про доходи від 02 лютого 2018 року.

Згідно довідки виданої виконкомом Вишнівецької селищної ради Збаразького району Тернопільської області від 19 лютого 2018 року № 356 ОСОБА_4 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з ним без реєстрації проживає його син ОСОБА_6

Як вбачається з довідки виданої завідувачем Вишнівецького селищного дитячого садка «Малятко» 19 лютого 2018 року № 01-12/03 ОСОБА_6 з 01 лютого 2018 року зарахований в дитсадок.

У відповідності до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати й батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст.7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Ст. 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю.

Висновком органу опіки та піклування Збаразької районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Збаразької РДА від 22 грудня 2017 року № 572-од, визнано за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_10 з матірю ОСОБА_2 (а.с.105-107).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 за період проживання з ОСОБА_6 належним чином не виконував свої батьківські обовязки по його вихованню, не займався належним розвитком сина, проживає з ним періодично, фактично ОСОБА_14 проживає з бабою, дідом та прабабою. Вказане, на думку суду, підтверджується тим, що дитина була зарахована в дошкільний навчальний заклад, а також відповідач влаштувався на роботу, коли даний позов вже перебував тривалий час на розгляді в суді, хоча дитині вже пять років. Дитина в лікарні також не була зареєстрована, не була ніким обстежена, відсутні будь-які відомості про проходження ним періодичних медичних оглядів, тощо.

Враховуючи зазначене, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини справи на підставі доказів сторін, усунувши із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення і слід визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_16 разом із матірю ОСОБА_2 та відібрати його від батька, оскільки це буде відповідати інтересам дитини та забезпечить їй належне існування.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача просив допустити негайне виконання рішення суду та відібрати дитину у відповідача та передати її матері.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала, а тому суд вважає, що дане рішення в частині відібрання дитини у відповідача негайному виконанню не підлягає, оскільки дитина з позивачкою, до її відібрання батьком, не проживала.

Також, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача 640 грн. сплаченого нею судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 89, 141, 223, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.7, 19, 141, 157, 160, 161 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р., Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., суд,

вирішив :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителька м.Тернопіль вул.Польового, 2 «б» кв.62).

Малолітнього ОСОБА_6 відібрати у батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (житель с.Загороддя вуд.Загороддя, 152 Збаразького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1) та передати матері ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 березня 2018 року.

Суддя А.І.Левків