Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/5625/16 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/778/28/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» липня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи з дитинства. Він є сином ОСОБА_3 , який був учасником бойових дій у період ВВВ, інвалідом війни 2-ї групи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті вона як законний представник ОСОБА_2 звернулась до Запорізького обласного військового комісаріату через Ленінський районний військовий комісаріат м. Запоріжжя за отриманням ОСОБА_2 статусу члена родини померлого інваліда війни 2 групи, та отримання передбачених чинним законодавством пільг.

З метою встановлення наявності зв`язку причин смерті з пораненням, отриманим під час проходження служби у збройних силах СРСР та участі у ВВВ Запорізький обласний військовий комісаріат направив до КУ «Запорізький обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради наявні в його розпорядженні свідоцтво про хворобу № 3 01 та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

Згідно з висновком МСЕК № 1 від 19.06.2006 р. смерть ОСОБА_3 настала від захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби.

Вважає, що вказаний висновок відповідача не відповідає фактичним обставинам.

За направленням Управління праці та соціального захисту населення Хортицького району м. Запоріжжя з метою встановлення наявності причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_3 з проходженням ним військової служби. 08.05.2009 року було зроблено висновок про наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_3 з захворюванням, пов`язаного з захистом Батьківщини.

Вважає, що неправомірні дії відповідача під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року полягають у неповному дослідженні обставин, що мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 .

Внаслідок несумлінного відношення посадових осіб відповідача до своїх обов`язків ОСОБА_2 не отримував передбачених законодавством пільг.

Неправомірними діями посадових/службових осіб відповідача ОСОБА_2 завдана матеріальна шкода, яка полягала у несвоєчасному отриманні статусу члена сім`ї військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, що потягло позбавлення права на отримання пільг та соціальних виплат.

Розмір завданої матеріальної шкоди оцінює в 74 096 грн. 40 коп., оскільки право на отримання ОСОБА_2 статусу члена сім`ї військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов`язаного перебуванням на фронті виникло у нього з дати смерті ОСОБА_3 28.04.2006 року, фактичне отримання цих виплат та користування пільгами відбулось лише з 14.05.2009 року; період порушення майнового права склав 36 місяців (3 роки).

За даними Автоматизованої системи розрахунку пенсій Пенсійного фонду України від 09.04.2009 року ОСОБА_2 було нараховано пенсійне забезпечення у розмірі 961 грн. 74 коп. У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 статусу члена сім`ї військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті йому не нараховувалось ряд пільг, які потім, після набуття ним відповідного статусу, були враховані, та розмір пенсійного забезпечення підвисився до 2 974 грн. 98 коп. Таким чином ОСОБА_2 не отримував кошти у розмірі 2 013 грн. 24 коп. щомісяця.

Крім того, члени сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, а також користуванням телефонним зв`язком. За час ненадання пільг надлишково нараховано та сплачено за отримання комунальних послуг та послугами телефонного зв`язку коштів на суму 1 619 грн. 76 коп.

Крім матеріальної шкоди ОСОБА_2 завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких зазнали його близькі родичі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого.

На підставі зазначеного просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за несвоєчасне отримання статусу члена сім`ї померлого інваліда ВВВ від захворювання пов`язаного з участю у ВВВ кошти у розмірі 74 096,40 грн., стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 8 096,04 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_5 є інвалідом дитинства 1 групи, особою, над якою встановлено опіку (а.с.9,10). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ветеран війни, інвалід 2 групи (а.с.74).

Відповідно до висновку обласної МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер від захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби (а.с.69). Вказаний висновок МСЕК не скасований.

08.05.2009 року обласною МСЕК видана довідка про причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з проходженням військової служби.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року у справі № 0808/9350/2012 визнані протиправними дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року, які виразилися у неповному дослідженні обставин, що мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 (а.с.22-24). Вказана постанова була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2016 року.

Як передбачено ч. 3 ст. 61 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року, які виразилися у неповному дослідженні обставин, що мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 , є протиправними, та такими, що порушують права позивача.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 вбачається, що йому з 01.06.2006 року була призначена пенсія в разі втрати годувальника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 з причин, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 359 грн. (а.с.197).

З 19 травня 2006 року ОСОБА_2 встановлено пенсію за особливі заслуги перед Україною по втраті годувальника та до призначеної йому пенсії встановлено надбавку згідно із Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» в розмірі 70% від надбавки, яка б була встановлена годувальнику 40% від прожиткового мінімуму, визначено для осіб, які втратили працездатність (а.с.198).

В подальшому, через підвищення розміру грошового забезпечення, мінімального розміру пенсії, який встановлюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та в період з 2006 по 2009 рік змінювався відповідно до Законів України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, розмір пенсії ОСОБА_2 було збільшено, що підтверджується розрахунками УПФ України (а.с.203-212), а також довідкою про отримані суми пенсії з січня 2007 року по червень 2009 року (а.с.165), з якої вбачається, що в червні 2009 року розмір пенсії ОСОБА_2 складав 1086,24 гривень.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлення з 08.05.2009 року обласною МСЕК причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 з проходженням військової служби, не вплинуло на розмір або на підставу для призначення пенсії позивачу, через що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сум недоотриманої пенсії за період з травня 2006 року по травень 2009 року в розмірі 72 476,64 гривень, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.п. 34,35 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про медико-соціальну експертизу і Положення про індивідуальну програму реабілітації та адаптації інваліда» N 83 від 22.02.1992 року, чинної на момент прийняття висновку МСЕК № 1 від 19.06.2006 р., у разі незгоди оглянутого з рішенням районної, міжрайонної міської медико-соціальної експертної комісії він протягом місяця має право подати про це письмову заяву до республіканської, Кримської, обласної, центральної міської медико-соціальної експертної комісії або до медико-соціальної експертної комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного відділу (управління) охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або відділ (управління) охорони здоров`я в триденний строк з дня одержання заяви надсилають усі наявні документи разом із заявою на розгляд республіканської, Кримської, обласної, центральної міської медико-соціальної експертної комісії, яка не пізніш як через місяць з дня подання заяви проводить переогляд хворого і приймає відповідне рішення.

Рішення республіканської, Кримської, обласної, центральної міської медико-соціальної експертної комісії може бути оскаржене до Міністерства охорони здоров`я України.

Міністерство охорони здоров`я України при виявленні фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає іншому складу обласної або республіканській медико-соціальній експертній комісії з урахуванням усіх наявних обставин повторно розглянути питання, рішення з якого оскаржується, а також вживає інших заходів, що забезпечують дотримання чинного законодавства при проведенні медико-соціальної експертизи.

Рішення медико-соціальної експертної комісії може бути оскаржене до суду в установленому порядку.

Висновок МСЕК № 1 від 19.06.2006 р. позивачем не оскаржений та не є скасованим.

Враховуючи характер і суть правовідносин, що склались між сторонами, як це вбачається із наведених вище і встановлених судом обставин, і зважаючи на те, що за позивач не оскаржував висновок МСЕК №1 від 19.06.2006 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради надлишково сплачених грошових коштів за комунальні послуги та користування послугами телефонного зв`язку в розмірі 1619,76 грн.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.2 ст. 27 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Аналогічні норми містяться в ст.ст.13, 76, 83 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Посвідчення, згідно якого ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, було видане позивачу Хортицьким УПСЗН 13 травня 2009 року (а.с.11).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 57-60 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, на підтвердження розміру вказаних збитків, оскільки надані рахунки не підтверджують саме факти сплати коштів за послуги.

Окрім того, пільги на послуги міжміського зв`язку, які були включені в наданий позивачем розрахунок збитків, не розповсюджуються.

Також є вірними посилання суду на відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особа на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідно також встановлювати наявність такої шкоди, протиправну поведінку заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вину.

Статтями 10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, обов`язок доказування покладено на сторони.

Позивач обґрунтовує заподіяння йому моральної шкоди погіршенням стану здоров`я його законного представника, проте відповідних доказів на підтвердження існування зв`язку між виникненням відповідних хвороби та протиправністю дій КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК № 1 від 19 червня 2006 року, які виразилися у неповному дослідженні обставин, які мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 , не надав.

Довід апеляційної скарги про те, що від суду не надходило пропозицій щодо надання необхідних документів на підтвердження позовних вимог, колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на положення діючого ЦПК України щодо диспозитивності, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також, колегія суддів не приймає до уваги долучені до апеляційної скарги розрахунки індексації та надлишково сплачених сум за житлово-комунальні послуги, оскільки в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог 367 ЦПК України не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а вимоги про стягнення сум з врахуванням індексації не заявлялись в суді першої інстанції та не були предметом розгляду суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про неправильне застосування судом при розгляді справи норм матеріального права або про таке порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення спору, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з`ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: