Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є сином ОСОБА_2 Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 16.12.2015 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на період його навчання починаючи з 16.09.2015 року по 30.06.2018 року в розмірі 1 / 6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно. На даний час виплата аліментів була припинена державним виконавцем в звязку із закінченням терміну виплати, зазначеного у рішенні суду. З 01.09.2017 року позивач продовжив навчання і є студентом 2 курсу денної форми навчання Білоцерківського національного аграрного університету, період навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року, вартість навчання 8080, 00 грн. на рік. Також позивач зазначив, що з 29.08.2018 року він навчається на заочній формі навчання на платній основі на 4 курсі у відокремленому структурному підрозділі «Інститут інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури». Крім цього, позивач вказує, що має незадовільний стан здоровя, несе витрати на лікування та проїзд на навчання у м.Київ, потребує матеріальної допомоги, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1 / 4 частини від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи 31.06.2018 р. по 25.05.2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається та є студентом 2 курсу агробіотехнологічного факультету денної форми навчання Білоцерківського національного аграрного університету, період навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року, та одночасно навчається на заочній формі навчання на платній основі на 4 курсі у відокремленому структурному підрозділі «Інститут інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури», що підтверджується довідкою № 850 від 11.09.2018р., виданою деканом факультету, та довідкою;04-12.2/116 від 18.04.2017р., виданою директором факультету. (а.с5,7,8).

Встановлено, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2015року з відповідача були вже стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/ 6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 16.09.2018 року по 30.06.2018 року. Дане рішення суду було виконане, виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду закінчено.

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України по ОСОБА_3 за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року, сума її доходу складає 8941, 67 грн.; по ОСОБА_1 за період 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня.

Представник позивача суду пояснив, що з 01.09.2017 року позивач навчається на 2-му курсі агробіотехнологічного факультету Білоцерківського національного аграрного університету, форма навчання - денна. Термін навчання з 01.09 2017 року по 30.06.2020 року, загальна вартість навчання становить 24 240, 00 грн. А з 29.08. 2018 року ОСОБА_1 зарахований студентом заочної форми навчання до Інституту Інноваційної освіти Київського Національного Університету Будівництва і Архітектури за спеціальністю 192 «Будівництво та цивільна інженерія» для здобуття освітнього ступеню «Магістр» за кошти фізичної особи. Крім вартості навчання, позивач потребує грошових коштів на харчування, одяг, взуття, проїзд до місця навчання в м. Київ, свого житла чи транспортного засобу не має, доходів немає. Проживає позивач разом із матірю ОСОБА_3 у її будинку, перебуває на повному утриманні матері, яка має незначний дохід. Позивач має незадовільний стан здоровя , діагноз: гострий панкреатит, лікувався з 21.02.2018 року по 27.02.2018 року. Відповідач по справі не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу сину, хоча така можливість у нього є. Майновий стан відповідача достатньо високий, він має у власності 47/100 частини приватного житлового будинку, має у власності 0.0894 га земельної ділянки по вул.Примакова,132, у виді окремої квартири за № 1 у м. Біла Церква Київської області, має у власності автомобіль, отримує пільги та грошові компенсації від держави, оскільки являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, має високий розмір пенсії.

Представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не надав суду доказів наявність потреби в матеріальній допомозі, не надав суду доказів вартості навчання та інші суми, які потрібно витрачати в період навчання. Відповідач, як батько, виплатив повнолітньому сину аліменти на період його навчання, допоміг здобути професію, а отже, позивач має можливості працювати. Крім того, відповідач 06.09.2018 року поштовим переказом на імя позивача добровільно перевів 5000 грн., як допомогу на оплату за навчання. Представник відповідача одночасно зазначила, що відповідач не має змоги сплачувати на користь позивача аліменти на навчання, оскільки є інвалідом 2 групи, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, має тяжкі захворювання, цукровий діабет, ішемічну хворобу серця, кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, про що свідчать виписки з історії хвороби, витрати на лікування складають 5000 грн. Стороною відповідача надано докази витрат на лікування. А також, представник відповідача вказувала, що рівною мірою, як батька так і матері є утримання дитини. Мама позивача має достатній дохід, має майно, має можливість утримувати сина, який бажає навчатися. Відповідач утримував сина до повноліття і після досягнення сином повноліття, та в міру можливості надає посильну матеріальну допомогу сину, але не має змоги постійно сплачувати аліменти.

Відмовляючи в позові суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених статтею 199 СК України факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає. Крім того, як було зазначено вище, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення 23 річного віку за умови, що вони можуть надавити матеріальну допомогу. Тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. А, як було встановлено судом, відповідач є пенсіонером, не працює, є інвалідом 2 групи, потребує лікування.

Встановленим є те, що відповідач виплачував аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання. ОСОБА_1 мав можливість здобути професію, влаштуватися на роботу. Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 періодично надає добровільно матеріальну допомогу сину, про що надано докази.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення даного позову.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покдадаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,199 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено не пізніше 30.11.2018 року.

СуддяОСОБА_4