ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №591/1388/18

Номер провадження 22-ц/788/1327/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2018 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено 05 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (відбулася зміна назви на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», далі АТ КБ «ПриватБанк») просило стягнути на свою користь з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 8435,19 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 02.06.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 04.06.2016 року ОСОБА_4 помер. Спадкоємцем після його смерті, як вважає банк, є його дружина ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з позичальником на момент його смерті. Станом на день смерті позичальника кредитна заборгованість становить 8435,19 грн, з яких: 6830,20 грн тіло кредиту, 903,16 грн проценти, 701,83 грн пеня. Відповідач, як спадкоємець, претензії банку з приводу погашення заборгованості не виконує, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05.06.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Вказує, що під час підписання кредитного договору ОСОБА_4 вказував, що має у власності квартиру за адресою: м. Суми, вул. Борова, 37, однак відповідач не спростувала даної обставини, як і не спростувала, що вартість квартиру менша за суму боргу.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заявленої суми заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено про наявність спадкового майна у позичальника.

Проте з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що 02.06.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої останньому було видано кредитну карту. Номер та вид кредитної карти в анкеті-заяві не зазначено (а.с. 7).

ОСОБА_4, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 04.06.2016 року помер (а.с. 43 44, 45).

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 26.11.2017 року складає 8435,19 грн., з яких: 6830,20 грн. - тіло; 903,16 грн. нараховані відсотки; 701,83 грн нарахована пеня. Станом на день смерті позичальника заборгованість становить 469,06 грн, з яких тіло кредиту 469,06 грн (а.с. 8).

30.01.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу Першої сумської державної нотаріальної контори претензію в порядку ст. 1281 ЦК україни, на підставі якої нотаріальною конторою 16.02.2017 року заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4, про що повідомлено банк, а також те, що станом на 17.02.2017 року спадкоємці з заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с. 48, 49).

22.09.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» направило лист-претензію на адресу дружини позичальника - ОСОБА_3 з вимогою погасити наявну кредиту заборгованість в розмірі 8435,19 грн (а.с. 50-53).

Згідно матеріалів спадкової справи, дана справа була заведена Сумською міською держнотконторою 23.04.2018 року після смерті ОСОБА_4 на підставі претензії банку від 30.01.2017 року. Спадкоємці з відповідними заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 85-90).

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобовязанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, та несе зобов'язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя.

Як вбачається з представленого банком розрахунку заборгованості станом на день смерті позичальника заборгованість останнього становила 469,06 грн, з яких тіло кредиту 469,06 грн.

Таким чином, вимоги банку про стягнення заборгованості по відсоткам, пені та по тілу кредиту у заявленому розмірі є необґрунтованими, оскільки нарахування процентів, пені відбулося вже після смерті позичальника, а збільшення тіла кредиту з 469,06 грн до 6830,20 грн, що свідчить про користування кредитними коштами третіми особами, також відбулося поза межами існування кредитних правовідносин з померлим ОСОБА_4, які припинилися зі смертю позичальника.

Отже, на час смерті позичальника ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором становила 469,06 грн, яка може бути стягнута зі спадкоємців, які прийняли спадщину, у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Банк обґрунтовує свої вимоги до відповідача тим, що остання фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, оскільки постійно з ним проживала на час смерті, та наявністю у нього майна квартири за адресою: м. Суми, вул. Борова, 37, однак, у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не було доведено вказаних обставин, оскільки даних проте, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 та чи фактично проживала з ним на час смерті, не надано, а спадкова справа відкрита на підставі заяви АТ КБ «ПриватБанк», інші спадкоємці за прийняттям спадщини не звертались. Крім того, в суді не було встановлено перебування за життя у власності позичальника вказаної квартири.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правових підстав для відмови у задоволенні позову, тому рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 червня 2016 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: С.Г. Хвостик

ОСОБА_5