РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі :судді - Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання - Ющук О.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу № 569/6480/18 за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства « Бурштин України» про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням термінів її виплати.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в березні 2018 року звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Державного підприємства « Бурштин України» про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням термінів її виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 червня 2014 року Наказом Державної служби геології та надр України № 70-к його було звільнено з посади директора Державного підприємства «Бурштин України».

11 червня 2014 року наказом в.о. Директора ДП «Бурштин України» з ним було припинено трудовий договір.

Згідно наданого розрахункового листа за червень 2014 року загальний борг виплати ОСОБА_3 на кінець місяця становив 27 489, 63 грн. В порушення вимог ст. 116 КЗпП розрахунок з ним було проведено не в день звільнення. Згідно розрахункового листа за липень 2014 року, йому, було виплачено 7520, 71 грн., однак вказаних грошових коштів він не отримував, а лише частково 30 листопада 2016 року йому перерахували 18 679 грн. Решту суми не виплачено по даний час

Крім того, зазначає, що йому не виплачено премію за 1 квартал 2014 року у розмірі 3 посадових окладів відповідно Контракту №08 від 12.03.2012 року та Дозволу Держгеослужби від 02.06.2014 року у сумі 26 382 грн.

Зазначає, що його середньомісячна заробітна плата становить 25 258 грн.

Беручи до уваги те, що відповідач у встановлені законом строк не провів з ним розрахунок та враховуючи положення ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ЗУ «Про оплату праці» загальна сума виплат, які підлягають стягненню на його користь складає 1 777 212, 77 грн.

Просить суд зобов»язати відповідача виплатити на його користь премію за 1 квартал 2014 року у розмірі 3 посадових окладів відповідно Контракту № 08 від 12.03.2012 року та Дозволу Держгеослужби від 02.06.2014 року у сумі 26 382 грн.

Також просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1777212, 77 грн.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що наказом від 12.05.2014 року ОСОБА_3 було погоджено виплату премії за 4 квартал 2013 року у розмірі 3 посадових окладів 26382 грн та матеріальної допомоги за ефективне управління державним майном за 2013 рік в розмірі 39274 грн. Виплата вказаних коштів не була скасована, таким чином відмова у виплаті премії за 1 квартал 2014 року є незаконною.

Також в судовому засіданні пояснила, що згідно розрахункового листа за червень 2014 року загальний борг виплати ОСОБА_3 становив 27489, 63 грн, який частково було виплачено в липні 2014 року в розмірі 7520, 71 грн та 30 листопада 2016 року 18 679 грн. А тому, вважаючи, що відповідачем в порушення строків не було проведено повний розрахунок, просить суд стягнути середній заробіток та компенсацівю втрати частини заробітної плати в розмірі 1777212,77 грн.

Просила позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача подала до суду відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_3 є незаконними та необгрунтованими.

Зокрема, вказує, що при вирішенні питання про необхідність виплати позивачу премії за перший квартал 2014 року необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат, а саме: Статутом Державного підприємства «Бурштин України», Колективним договором укладеним між адміністрацією та уповноваженим представником трудового колективу Державного підприємства «Бурштин України» на 2013-2014 роки та Контрактом №08 від 12.03.2012р. з додатками. Зазначає, що виплата премії ОСОБА_3 в контексті зазначених документів має відбуватись після видання наказу про виплату премії директору Державного підприємства «Бурштин України» ОСОБА_3, однак такий наказ не видавався, а відтак законних підстав для виплати премії немає.

Вказує, що підставою для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є наявність вини роботодавця у порушенні строків, зазначених ст. 116 КЗпП України. Однак вважають, що порушення строків виплати не було, у діях адміністрації Державного підприємства «Бурштин України» вина відсутня, оскільки безпосередньо напередодні звільнення позивач був відсутній на роботі з 02.06.2014р. по 05.06.2014р. у зв'язку з перебування у відрядженні у Дніпропетровській області та з 06.06.2014р. по 11.06.2014р. у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

На виконання п. З наказу №61-к від 11.06.2014р. «Про припинення трудового договору» та вимог чинного законодавства бухгалтерією підприємства було проведено нарахування відповідної суми розрахункових належних ОСОБА_3 при звільненні. Так, згідно даних розрахункового листа за червень 2014 року ОСОБА_3 нараховано до виплати за вирахуванням податків 21218,56 грн. 06.06.2014р. через касу підприємства позивач отримав 6329,85 грн. (заробітна плата за другу половину травня 2014 року), що підтверджується видатковим касовим ордером від 06.06.2014р. та відомістю на виплату грошей №БР-00100 від 06.06.14р. Загальний борг перед ОСОБА_3 на кінець червня 2014 року становив 27489,63 грн.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ №26 вересня 2009р. №1266 у разі настання страхового випадку оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності проводиться за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників, а решти - за рахунок виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням. Таким чином, з власних коштів підприємства до виплати ОСОБА_3 належало 19916,19 грн.

Однак, виплатити вищезазначену суми розрахункових ОСОБА_3 11 червня 2014 року не було можливим у звязку з відсутністю позивача на Державному підприємстві «Бурштин України» у вказаний день, неповідомлення бухгалтерії підприємства про наявність відкритих карткових рахунків в установах банків та відповідно їх реквізитів. Вказує, що ОСОБА_3 заробітну плату та інші виплати повязані із виконанням обовязків директора ДП «Бурштин України» отримував саме готівкою через касу підприємства.

У звязку з неможливістю проведення розрахунку з ОСОБА_3 з причин його відсутності на Державному підприємстві «Бурштин України» 11-12 червня 2014 року невиплачені ОСОБА_3 розрахункові кошти у сумі 19916,19 грн. 13 червня 2014 року були депоновані та внесені на розрахунковий рахунок в АТ «Укрсиббанку».

09 липня 2014 року головним бухгалтером Державного підприємства «Бурштин України» ОСОБА_4 особисто було проведено спробу повного розрахунку з ОСОБА_3 Проте позивач погодився на отримання лише виплат з оплати тимчасової непрацездатності, від отримання решти коштів відмовився.

Вказує, що протягом понад двох років незвертався до Державного підприємства «Бурштин України» для виплати йому рештирозрахункових коштів.

Лише через два роки після звільнення, а саме: 29 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Державного підприємства «Бурштин України» із заявою, датованою жовтнем 2016р., про виплату йому депонованих розрахункових (підтверджується копією заяви з реєстраційним номером та візами). 30 листопада 2016 року, з урахуванням раніше сплаченої суми лікарняних за рахунок підприємства перерахувало депоновану суму розрахункових коштів в розмірі 186609,30 грн. на вказаний у заяві ОСОБА_3 картковий рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується платіжним дорученням №3985 від 30.11.2016р.

Таким чином, вважають, що відсутні порушення строків виплати розрахункових позивачу, оскільки в день звільнення останній був відсутній на роботі, належні до виплати кошти були своєчасно депоновані та в порядку передбаченому чинним законодавством внесені на банківській рахунок, а у подальшому виплачені в день наступний після подання заяви про проведення розрахунку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечила проти задоволенні позову, просила відмовити, з підстав викладених у відзиві. Додатково суду пояснила, що враховуючи відсутність порушення строків виплати розрахункових і відповідно вини роботодавця (Державного підприємства «Бурштин України»), наданий позивачем розрахунок заборгованості є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства (оскільки відсутні підстави для застосування ст. 117 КЗпП України) та проведеним із грубим порушенням вище зазначених нормативно правових актів, а тому не може вважатися належним та допустим доказом в розуміння ст.77-78 ЦПК України.

Просить у задоволенні позову відмовити.

08.05.2018 року представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву ( а.с.20-27)

14.05.2018 року представником відповідача подано клопотання про виклик свідків ( а.с. 119)

14.05.2018 року представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності ( а.с.121-122)

25.05.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив ( а.с. 129-130)

01.06.2018 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив ( а.с. 136-138)

06.06.2018 представником позивача подано заяву про виклик свідків ( а.с. 150)

11 квітня 2018 року Рівненським міським судом винесено ухвалу про відкриття загального позовного провадження у цивільній справі ( а.с. 19)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання, що він працював інспектором служби безпеки ДП « Бурштин України». Подробиць звільнення ОСОБА_3 він не знає, лише пам»ятає, що весною чи літом, точно не знає 2014 року ОСОБА_3 приходив на роботу, однак його не пустили, з яких причин його не допустили до роботи йому не відомо. Точної дати він не знає.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 дав показання, що він також працював інспектором служби безпеки ДП «Бурштин України». В 2014 році, точної дати він не знає, пору року не пам»ятає, ОСОБА_3 не допускали на підприємство.Однак зазначив, що йому особисто вказівку не допускати ОСОБА_3 не давали.

Допитаний, як свідок ОСОБА_7 суду дав показання, що працював водієм охоронцем у ОСОБА_3 на ДП «Бурштин України». Влітку 2014 року, точної дати не пам»яєтає, він привозив ОСОБА_3 на підприємство, однак його не пустили на підприємство. Пояснити, коли ОСОБА_3 звільнили він не зміг.

Судом встановлено, що 05 червня 2014 року Наказом Державної служби геології та надр України № 70-к ОСОБА_3, було звільнено з посади Директора Державного підприємства «Бурштин України».( а.с.3)

11 червня 2014 року Наказом виконуючого обов»язки директора ДП «Бурштин України» з ОСОБА_3 було припинено трудовий договір, звільнено з посади директора згідно п.8 ст. 36 КзПП України, бухгалтерії наказано провести належні розрахунки у визначений законодавством термін ( а.с. 4).

Згідно наданого розрахункового листа за червень 2014 року загальний борг виплати ОСОБА_3 на кінець місяця становив 27 489, 63 грн.( а.с.7)

Відповідно до заяви від 12.10.2016 року ОСОБА_3 просить перерахувати його депоновану заробітну плату з врахуванням інфляції на рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» та премію за 1 квартал 2014 року ( а.с. 5)

З листа на ім»я голови Державної служби геології та надр від 07.05.2014 року № 121 вбачається, що ДП «Бурштин України» просило погодити виплатити премію директору ОСОБА_3 в розмірі 3 посадових окладів відповідно до Контракту № 08 від 12.03.2012 року ( а.с. 9)

Листом № 7564 /02/11-4 від 02.06.2014 року Держгеонадра України вважають за можливе виплатити директору підприємства премію за підсумками 1 кварталу 2014 року виключно за умовами дотримання вимог чинного законодавства України( а.с. 10)

Позовні вимоги позивача про зобовязання позивача виплатити на його користь премію за перший квартал 2014 року у розмірі 3 посадових окладів відповідно до Контракту №08 від 12.03.2012 року та дозволу Держгеослужби суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно із частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність виплати позивачу премії за перший квартал 2014 року необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат, а саме: Статутом Державного підприємства «Бурштин України», Колективним договором укладеним між адміністрацією та уповноваженим представником трудового колективу Державного підприємства «Бурштин України» на 2013-2014 роки та Контрактом №08 від 12.03.2012р. з додатками.

Зокрема, п. 10.2 Статуту Державного підприємства «Бурштин України» (в редакції чинній станом на червень 2014 року) управління підприємством здійснюється директором, який призначається Уповноваженим органом управління шляхом укладення з ним контракту, яким визначається строк найму, права, обовязки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, підстави звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.( а.с. 30-44)

Згідно п.3.3 Контрактом №08 від 12.03.2012р. преміювання керівника підприємства здійснюється один раз у квартал відповідно до Умов диференційованих показників та розмірів преміювання, на підставі матеріалів та розрахунків наданих підприємством за письмовим рішенням Органом управління майном. При цьому максимальний розмір премії не може перевищувати розмір посадового окладу керівника підприємства. Премія нараховується керівнику за фактично відпрацьований час у розрахунковому періоді. У разі погіршення якості роботи, невиконання умов контрактую порушення трудової дисципліни премія зменшується або скасовується.(а.с. 58-62)

Відповідно до п. 5.21. Колективного договору укладеного між адміністрацією та уповноваженим представником трудового колективу Державного підприємства «Бурштин України» на 2013-2014 роки оплата праці директора підприємства здійснюється за рахунок коштів підприємства на умовах контракту, який укладається між Держгеонадрами та директором. Директорові виплачуються всі премії та одноразові грошові винагороди, передбачені колективним договором для ІТП та службовців.( а.с. 45-55

Згідно з Положенням про порядок і умови виплати винагороди за підсумками роботи за квартал виплата винагороди за підсумками роботи за квартал проводиться один раз у квартал та у разі доцільності такої виплати. Зазначеним Положенням визначені і випадки зменшення винагороди і підстави повного де преміювання.( а.с.56-57)

Зі змісту листа Державної служби геології та надр України за вих. № 7564/02/11-14 від 02.06.2014р. чітко вбачається, що вищий орган управління виплату премії за перший квартал 2014 року директору ДП «Бурштин України» вважав можливим виключно за умови виконання Контракту №08 від 12.03.2012р. та вимог чинного законодавства ( а.с.10)

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до наказу Держгеонадра України від 26 березня 2014 року № 37-к позивача відсторонено від виконання повноважень директора ДП «Бурштин України» з 26 березня 2014 року на термін до закінчення перевірки.( а.с.72)

Листом за вих. № 5562/03/07-14 від 11.04.2014р. Державна служба геології та надр України повідомила адміністрацію Державного підприємства «Бурштин України» про систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього п.п. 2.3.1, 2.3.2 контракту щодо погодження з Держгеонадрами України структури та штатного розпису підприємства, призначення та звільнення працівників з посад заступників директора підприємства, директорів за направленістю діяльності підприємства, керівників відокремлених підрозділів підприємства та головних спеціалістів.( а.с. 82)

З наказу Державної служби геології та надр України від 05 червня 2014 року № 70-к вбачається, що ОСОБА_3 було звільнено з посади директора ДП «Бурштин України» 05 червня 2014 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням керівником ДП «Бурштин України» без поважних причин п.п. 2.3.1, 2.3.2 п. 2.3. розділу 2 контракту № 08 від 12 березня 2012 року, недотриманням фінансового законодавства та відповідно до п.п. 7.4.1, 7.4.2, 7.4.4, 7.4.8 п. 7.4 розділу 7 контракту.( а.с. 83)

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Аналізуючи в комплексі приписи Статуту Державного підприємства «Бурштин України», Колективного договору, укладеного між адміністрацією та уповноваженим представником трудового колективу Державного підприємства «Бурштин України» на 2013-2014 роки та Контракту №08 від 12.03.2012р. з додатками, зміст листів Державної служби геології та надр України за вих.№5562/03/07-14 від 11.04.2014р. та за вих.№7564/02/11-14 від 02 .06.2014р. суд приходить до висновку, що для видання наказу про виплату премії директору Державного підприємства «Бурштин України» ОСОБА_3 за результатами роботи за перший квартал 2014 року у розмірі 3 посадових окладів, а отже і для її нарахування, і для подальшої виплати не було жодних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що жодних належних та допустимих доказів позивачем не надано на обґрунтування того, що був виданий розпорядчий документ, зокрема, наказ, про виплату йому такої премії, та в ході судового розгляду такі докази також не здобуто.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зі змісту ст. 117 КЗпП України вбачається, що підставою для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є наявність вини роботодавця у порушенні строків, зазначених ст. 116 КЗпП України.

В судовому засіданні відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що порушення строків виплати не було, у діях адміністрації Державного підприємства «Бурштин України» вина відсутня.

Судом встановлено, і дані обставини не заперечені позивачем, що безпосередньо напередодні звільнення позивач був відсутній на роботі з 02.06.2014р. по 05.06.2014р. у зв`язку з перебування у відрядженні у Дніпропетровській області (копія наказу №184 від 30.05.2014р. ) та з 06.06.2014р. по 11.06.2014р. у звязку з тимчасовою непрацездатністю (листок тимчасової непрацездатності серія АГИ №034370), що також підтверджується табелями обліку робочого часу за червень 2014 року.( а.с. 87, 88-95)

ОСОБА_3 наказом Державної служби геології та надр України від 05 червня 2014 року № 70-к було звільнено з посади директора ДП «Бурштин України» відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням керівником ДП «Бурштин України» без поважних причин п.п. 2.3.1, 2.3.2 п. 2.3. розділу 2 контракту № 08 від 12 березня 2012 року, недотриманням фінансового законодавства та відповідно до п.п. 7.4.1, 7.4.2, 7.4.4, 7.4.8 п. 7.4 розділу 7 контракту.( а.с.83)

Наказ Державної служби геології та надр України від 05 червня 2014 року № 70-к, який було отримано 11.06.2014р. (запис №147 у Журналі вхідної кореспонденції за 2014р.) став підставою для видання Державним підприємством «Бурштин України» наказу №61-к від 11.06.2014р. «Про припинення трудового договору».( а.с.84-86)

Як уже зазначалося вище, відповідно до п. 5.21. Колективного договору укладеного між адміністрацією та уповноваженим представником трудового колективу Державного підприємства «Бурштин України» на 2013-2014 роки оплата праці директора підприємства здійснюється за рахунок коштів підприємства на умовах контракту.

На виконання п. 3 наказу №61-к від 11.06.2014р. «Про припинення трудового договору» та вимог чинного законодавства бухгалтерією підприємства було проведено нарахування відповідної суми розрахункових належних ОСОБА_3 при звільненні. Так, згідно даних розрахункового листа за червень 2014 року ОСОБА_3 нараховано до виплати за вирахуванням податків 21218,56 грн. 06.06.2014р. через касу підприємства позивач отримав 6329,85 грн. (заробітна плата за другу половину травня 2014 року), що підтверджується видатковим касовим ордером від 06.06.2014р. та відомістю на виплату грошей №БР-00100 від 06.06.14р. ( а.с. 97, 98) Загальний борг перед ОСОБА_3 на кінець червня 2014 року становив 27489,63 грн.( а.с.96)

Суд зауважує, що відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ №26 вересня 2009р. №1266 у разі настання страхового випадку оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності проводиться за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників, а решти за рахунок виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням. Таким чином, з власних коштів підприємства до виплати ОСОБА_3 належало 19916,19 грн.

Однак, виплатити вищезазначену суми розрахункових ОСОБА_3 11 червня 2014 року не було можливим у звязку з відсутністю позивача на Державному підприємстві «Бурштин України» у вказаний день, неповідомлення бухгалтерії підприємства про наявність відкритих карткових рахунків в установах банків та відповідно їх реквізитів.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд приходить до висновку, що їх показання не можуть свідчити про те, що ОСОБА_3 саме 11 червня 2014 року не допускали до роботи, як це ствердив представник позивача, оскільки точної дати такі свідки не вказали, навіть, точного місяця не змогли назвати, а відтак їх свідчення, не є допустимими та належними доказами у справі.

Судом встановлено і дана обставина представником позивача не заперечувалась, що ОСОБА_3 заробітну плату та інші виплати повязані із виконанням обовязків директора ДП «Бурштин України» отримував саме готівкою через касу підприємства.

З листа № 199 від 11 червня 2014 року вбачається, що адміністрація Державного підприємства «Бурштин України» направила на адресу ОСОБА_3 лист з повідомленням про звільнення з посади директора з 11.06.2014р. згідно п. 8 ст. 36КЗпП України та проханням зявитися 12.06.2014р. для закриття витрат по відрядженню та отримання розрахункових коштів на підприємство. Згідно з повідомлення про вручення поштового відправлення лист ОСОБА_3 було вручено особисто 23.06.2014р. ( а.с.99,100,101)

Таким чином, у звязку з неможливістю проведення розрахунку з ОСОБА_3 з причин його відсутності на Державному підприємстві «Бурштин України» 11-12 червня 2014 року невиплачені ОСОБА_3 розрахункові кошти у сумі 19916,19 грн. 13 червня 2014 року були депоновані (видатковий касовий ордер від 13.06.2014р., відомість на виплату грошей №БР-00106 від 11.06.2014р.) та внесення на розрахунковий рахунок в АТ «Укрсиббанку» (виписка за особовим рахунком №9700, квитанція №66 для здійснення касової операції 13.06.2014р.) ( а.с. 102-105)

Відповідно до п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 р. N 637 (далі - Положення N 637), депонована заробітна плата це готівкові кошти, одержані підприємствами для виплат, пов'язаних з оплатою праці, та невиплачені в установлений строк окремим фізичним особам. Інакше кажучи, якщо у встановлений для виплати заробітної плати строк (враховуючи також строк зберігання готівки в касі з цією метою) працівник не з'явився для її одержання в касу підприємства, то така заробітна плата вважатиметься депонованою, а сам працівник - депонентом.

Згідно з листом Держпраці від 04.01.2017 № 54/4.1/4.1-ДП-17, якщо працівник відмовляється отримувати заробітну плату (не зявляється за її одержанням за умови, що виплата здійснювалася весь час роботи готівкою і працівник про це повідомлений в установленому порядку та не звертався із заявою щодо виплати зарплати через установу банку або поштовим переказом) за місцем роботи, роботодавець повинен її депонувати у встановленому законодавством порядку. В такому випадку роботодавець виконає свій обовязок щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ДП «Бурштин України» повною мірою виконав свої зобов»язання, як роботодавець, депонувавши кошти, які підлягали виплаті ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дала суду показання, що вона працювала головним бухгалтером ДП « Бурштин України» та 09 липня 2014 року нею особисто було проведено спробу повного розрахунку з ОСОБА_3 Проте, позивач погодився на отримання лише виплат з оплати тимчасової непрацездатності, від отримання решти коштів відмовився.

З оглянутих в судовому засіданні видаткових касових ордерів та відомостей на виплату грошей вбачається, що ОСОБА_3 було виплачено:

-09.07.14р. 6105,99 грн. (лікарняний лист за рахунок соцстраху за квітень 2014р.) ( а.с.106-107)

-09.07.14р. 167,83 грн. (перерахунок лікарняного листа за квітень, червень 2014р.)- а.с.110)

-09.07.14р. 1246,89 грн. (лікарняний лист за рахунок підприємства за червень 2014р.) а.с.108, 109)

-08.08.14р. 1299,62 грн. (лікарняний за червень 2014р. соцстрах) ( а.с. 112,113)

Як встановлено судом і дані обставини в ході судового розгляду не спростовані, кошти, які підлягали для виплати були депоновані і за їх виплатою ОСОБА_3 не звертався, номер картки для виплати не надавав з 2014 року.

З матеріалів справи слідує, що лише через два роки після звільнення, а саме: 29 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Державного підприємства «Бурштин України» із заявою, датованою жовтнем 2016р. та вказав номер карки на який необхідно було провести перерахування йому депонованих розрахункових, що підтверджується копією заяви з реєстраційним номером та візами ( а.с. 114).

Згідно ст. 116 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку.

На виконання вимоги звільненого працівника з дотриманням приписів ст. 116 КЗпП України, Державне підприємство «Бурштин України» 30 листопада 2016р. з урахуванням раніше сплаченої суми лікарняних за рахунок підприємства перерахувало депоновану суму розрахункових коштів в розмірі 186609,30 грн. на вказаній у заяві ОСОБА_3 картковий рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується платіжним дорученням №3985 від 30.11.2016р.( а.с.115)

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Враховуючи встановлені судом обставини, з урахуванням оцінених доказів, суд приходить до висновку про відсутність порушення строків виплати розрахункових позивачу, оскільки в день звільнення останній був відсутній на роботі, належні до виплати кошти були своєчасно депоновані та в порядку передбаченому чинним законодавством внесені на банківській рахунок, а у подальшому виплачені в день наступний після подання заяви про проведення розрахунку.

Таким чином судом встановлено факт відсутності вини роботодавця (Державного підприємства «Бурштин України») у порушенні строків виплати розрахункових позивачу, а отже відсутні будь-які правові підстави для застосування ст. 117 КЗпП України та стягнення на користь працівника середнього заробітку за весь період затримки розрахунку.

Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості суд вважає за необхідне зазначити таке.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. (Постанова Верховного Суду України від 01.03.2017р. 01.03.2017 № 6-2807цс16, 635/2084/16-ц).

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. № 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

З системного аналізу наведених вище норм, суд приходить до висновку, що вказані нормативно-правові акти не ототожнюють поняття нарахованої і не виплаченої заробітної плати із поняттям середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а тому законних підстав для нарахування на суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати немає.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. своєчасно не отримана з вини працівника заробітна плата компенсації не підлягає. Як уже зазначалося вище, ОСОБА_3 11 червня 2014 року був відсутній на роботі на Державному підприємстві «Бурштин України», 9 липня 2014 року відмовився від отримання депонованої суми розрахункових, а з заявою про виплату звернувся лише 29 листопада 2016 р. У свою чергу, депонувавши заробітну плату (розрахункові) адміністрація ДП «Бурштин України» фактично виконала свій обовязок щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати (розрахункових ОСОБА_3І.).

Беручи до уваги приписи зазначених нормативно-правових актів, фактичні обставини справи, що підтверджується письмовими доказами, а саме: відсутність порушення строків виплати розрахункових і відповідно вини роботодавця (Державного підприємства «Бурштин України»), наданий позивачем розрахунок заборгованості є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства (оскільки відсутні підстави для застосування ст. 117 КЗпП України) та проведеним із грубим порушенням вище зазначених нормативно правових актів, а тому не може вважатися належним та допустим доказом в розуміння ст.77-78 ЦПК України.

Судом не приймаються до уваги доводи представника позивача в тій частині, що оскільки, ОСОБА_3 не було звільнено за невиконання затвердженого річного плану чи невиконання показників ефективності використання державного майна прибутку, а також майнового стану Підприємства, що може бути підставою для скасування виплати премії, а відтак йому має бути виплачена премія, з огляду на таке.

Як уже зазначалося вище при вирішенні питання про необхідність виплати позивачу премії за перший квартал 2014 року необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат, а саме: Статутом Державного підприємства «Бурштин України», Колективним договором укладеним між адміністрацією та уповноваженим представником трудового колективу Державного підприємства «Бурштин України» на 2013-2014 роки та Контрактом №08 від 12.03.2012р. з додатками.

Згідно п.3.3 Контракту №08 від 12.03.2012р. преміювання керівника підприємства здійснюється один раз у квартал відповідно до Умов диференційованих показників та розмірів преміювання, на підставі матеріалів та розрахунків наданих підприємством за письмовим рішенням Органом управління майном.

Відповідно до преамбули Контракту №08 від 12.03.2012р. Органом управління майном є Державна служба геології та надр України. У п.9 Положення Про Державну службу геології та надр України визначено, що Держгеонадра у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної ОСОБА_5 України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України і наказів Мінприроди видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Аналізуючи зміст вище зазначених документів, можна стверджувати, що підставою для виплати премії директору ДП «Бурштин України» ОСОБА_3 за І квартал 2014 року повинен бути наказ Державної служби геології та надр України. Проте копії такого розпорядчого документу Органу управління майном до матеріалів справи не надано. Ні зі змісту позовної заяви, ні зі змісту відповіді на відзив не вбачається посилань на такий розпорядчий документ Органу управління майно (Держгеонадр), а тому суд приходить до висновку про його відсутність. Посилання позивача у даному контексті на лист Державної служби геології та надр України за вих. № від 7564/02/11-14 від 02.06.2014р. не може вважатися допустим та належним доказом.

Окрім того, в прохальній частині позовної заяви, а також відповіді на відзив позивач просить зобовязати позивача виплатити на його користь премію за перший квартал 2014 року у розмірі 3 посадових окладів відповідно до Контракту №08 від 12.03.2012 року та дозволу Держгеослужби від 02.06.2014р. у сумі 26382 грн. Однак у відповіді на відзив представник позивача з незрозумілих підстав посилається на наказ від 12.05.2014р., яким ОСОБА_3 було погоджено виплату премії за 4 квартал 2013 року у розмірі 3 посадових окладів - 26382 грн та матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном за 2013 рік у розмірі 39274 грн. та стверджує що виплата премії та матеріальної допомоги не була скасована. Виплата вище зазначеної премії за 4 квартал 2013 року і матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном за 2013 рік не є предметом даного позову. Разом із тим, суд зазначає, що ОСОБА_3 у травні 2014 року була проведена виплата премії за 4 квартал 2013 року у розмірі 3 посадових окладів - 26382 грн та матеріальної винагороди за ефективне управління державним майном за 2013 рік у розмірі 39274 грн., що підтверджено матеріали справи.

Не заслуговують на увагу суду і твердження представника позивача про те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від отримання розрахунком коштів, оскільки такі твердження належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджено. Натомість в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_3 датованою жовтнем 2016р., про виплату йому депонованих розрахункових, з якою позивач звернувся 29 листопада 2016 року

Прийом і первинна обробка кореспонденції, що надходить на адресу Державного підприємства «Бурштин України», здійснюється секретарем-референтом (перекладачем), до функцій якої відповідно до п. 2.2 посадової інструкції входять забезпечення прийому, обліку, реєстрації, контролю виконання документів, інформаційно-довідкове обслуговування і зберігання документної інформації. З березня 2016 року по даний час секретарем-референтом (перекладачем) працює ОСОБА_8 Жоден із інших працівників підприємства такими повноваженнями не наділений. (а.с.141-143, )

У день надходження 29 листопада 2016р. заява ОСОБА_3 була зареєстрована у журналі вхідної документації за номером №219 (а.с. 146-148).

Таким чином, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відсутність порушення строків виплати розрахункових і відповідно вини роботодавця, наданий позивачем розрахунок заборгованості є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного підприємства «Бурштин України» про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач - Державне підприємство «Бурштин України», Ідентифікаційний код юридичної особи 34112754, адреса місцезнаходження: м. Рівне, вул. Київська, 94.

Повний текст рішення складений 07 грудня 2018 року

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_9