ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Київські області про визначення додаткову строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Київські області про визначення додаткову строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи вимоги тим, що 10.01.2017 року помер його рідний дід ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач зазначає, що у встановлений законом строк він не подав заяву про прийняття спадщини через те, що 06.10.2016 року в нього народилася донька, тому в звязку з народженням дитини та організацією похорон діда він поніс значні фінансові витрати, внаслідок чого в нього були відсутні необхідні кошти для оформлення спадщини. Ще однією причиною була необхідність постійно допомагати дружині у догляді за новонародженою донькою. Маючи намір прийняти спадщину після померлого діда він звернувся до нотаріальної контори, але йому було надане розяснення, з якого вбачається, що ним пропущений строк подання заяви про прийняття спадщини, тому рекомендовано вирішити вказане питання у судовому порядку.

На підставі зазначеного просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, який помер 10.01.2017 року терміном на три місяці з часу набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав лист, в якому зазначив розглянути справу у відсутності їхнього представника та постановити рішення згідно чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 10 січня 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11.01.2017 року ОСОБА_3 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія I-ОК № 392695 /а.с.11/.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержують спадкоємці за законом.

Відповідно до свідоцтва про смерть, що видане 21.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, серія І-ОК №057263, ОСОБА_5, дружина померлогоОСОБА_4, померла 21 серпня 2006 року /а.с.21/.

Так, спадкодавець мав рідну доньку ОСОБА_6, яка померла 10 квітня 2016 року, що підтверджуєтьсясвідоцтвом про смерть, виданим 11.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_7 міського управління юстиції, серія І-ЖД №445798 /а.с.22/.

Позивач ОСОБА_2 отримав право на спадкування за законом з правом представлення, оскільки він, як онук спадкодавця ОСОБА_4, має спадкувати ту частку спадщини, яка б належала за законом його матері (доньці спадкодавця ОСОБА_6).

Спорідненість ОСОБА_6 із позивачем ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.14/.

З метою реалізації свого права на спадщину позивач звернувся до ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Київські області із заявою про прийняття спадщини, однак листом №1491/01-16 від 06.12.2017 йому було надане розяснення, з якого вбачається, що заява про прийняття спадщини подається за місцем відкриття спадщини протягом шестимісячного терміну, який починається з часу відкриття спадщини, а ОСОБА_2 у встановлений 6-ти місячний строк такої заяви не подав /а.с.25/.

Згідно з положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику в справах про спадкування особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Відповідно до ст.1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов'язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз'яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткову строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач визначив як відповідача ОСОБА_3 міську державну нотаріальну контору Головного територіального управління юстиції у Київські області.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналогічне положення міститься в ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляд цивільних справа про спадкування», відповідно до якого належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 міська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Київські області не може бути відповідачем у цій справі, тому суд вважає, що позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Судом роз`яснено представнику позивача в судовому засіданні положення вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, положення Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного відповідача належним, тощо.

При цьому, представником позивачка в судовому засіданні клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось, він наполягав на первинно обраному ним субєктному складі учасників процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обовязків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 міська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Київські області є неналежним відповідачем, позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Київські області про визначення додаткову строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 05 березня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова