УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2018 року, суддя Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарова І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про захист прав споживачів, визнання договорів кредиту та іпотеки недійсним,-

встановив:

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок , розташований за адресою: м. Херсон, вул. Нестерова, буд. 101, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

В обгрунтування заяви зазначила, що в якості забезпечення виконання нею зобов'язань за кредитним договором №173/ж між нею та Банком було укладено договір іпотеки №173/ж предметом якого став належний їй житловий будинок №101, який розташований у м. Херсоні по вул. Нестерова. Оскільки предметом спору є визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними з метою недопущення майбутнього невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду просить вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову, передбачених ст. 150 ЦПК України. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у розі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Так, предметом позову є визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

Відповідно до п. 5.4.2. договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцю на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов зазначених Законом України "Про іпотеку".

Враховуючи вищевикладене, а також, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову, суд вважає можливим застосувати забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме житловий будинок , розташований за адресою: м. Херсон, вул. Нестерова, буд. 101, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149 -153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про захист прав споживачів, визнання договорів кредиту та іпотеки недійсним - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок , розташований за адресою: м. Херсон, вул. Нестерова, буд. 101, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2