Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/508/18

07 серпня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 3000 грн. щомісяця на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем не розірвано, однак вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Народжені у шлюбі діти є малолітніми, проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на дитину не надає.

В ході судового розгляду позивачка змінила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з викладених підстав. Крім того просили стягнути з відповідача понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 4300 грн., згідно поданого розрахунку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав відзив, у якому позов визнав частково та пояснив, що він як батько дітей згідний сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, як вказала позивачка, оскільки його матеріальний стан не може забезпечити сплату аліментів у такому розмірі. Вказав, що на даний час заробітки зменшилися, а тому просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1700 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є неповнолітніми, проживають з матірю та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не вирішили.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем заперечень, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дітей, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище позивачки, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів.

Позивачка та її представник в судовому засіданні також просили стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4300 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження вище вказаних обставин суду надані: ордер серії ІФ№001937 про надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги від 30.06.2018 року № 14, квитанція № 07642, Акт наданих послуг та розрахунок суми судових витрат, в яких відповідно до договірних умов, а саме консультація, підготовка документів до суду, участь у судових засіданнях, вартість робіт складає 4300 грн.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, участь представника позивача в судових засіданнях, їх кількість та час. Однак, з акту надання послуг та розрахунку суми судових витрат (а.с.47) вбачається, що до нього включено також 1000 грн. витрат з виготовлення заяви про відкладення розгляду справи у звязку із вступом адвоката у справу, приїзд та подання її до суду. Однак, таку вимогу позивача суд вважає необгрунтованою, оскільки, прибувши у визначений судом час у судове засідання, позивачка мала можливість заявити про це особисто у судовому засіданні. За наведених обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3300 грн. на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 04.05.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3300,00 грн. витрат на правничу допомогу, а також 704,80 грн. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Головуючий О. А. Шишко