Справа № 545/467/18
Провадження № 2/545/583/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.

секретаря Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання скорочення незаконним, поновлення на попередній посаді та стягнення різниці у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що наказом ПАТ «Полтаваобленерго» №852-Т від 29.11.2017 року скорочено в службі програмного супроводження підрозділів з інформаційних технологій з 01.02.2018 року посаду адміністратора групи бази даних, а її переведено на посаду техніка другої категорії у Полтавську філію районних електромереж, яка є нижчеоплачуваною за попередню посаду. Вважає, що фактично змін в організації виробництва не було, а її посаду скоротили безпідставно; при попередженні про наступне вивільнення всупереч вимогам закону їй не були запропоновані всі наявні на той час вакантні посади на підприємстві, у т.ч. і посада економіста 2 категорії, яка відповідає їй за рівнем освіти.

Просила визнати наказ ПАТ «Полтаваобленерго» за №852-Т від 29.11.2017 року «Про оптимізації чисельності» недійсним та скасувати; поновити її на посаді адміністратора групи адміністрування бази даних в службі програмного супроводження підрозділів з інформаційних технологій ПАТ «Полтаваобленерго»; стягнути різницю в заробітку за час нижчеоплачуваної роботи з розрахунку 6252,48 грн. за місяць.

Відповідач надав відзив на позов, у якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що ПАТ «Полтаваобленерго» повністю дотримана встановлена законом процедура скорочення посади. Відповідно до вимог законодавства про працю позивача повідомлено 30.11.2017 року, тобто за 2 місяці, про наступне вивільнення; їй неодноразово пропонувались вакантні на той час на підприємстві посади, проте вона відмовлялась. На пропозицію від 16.01.2018 року ОСОБА_1 надала згоду на переведення її на посаду економіста 2 категорії або техніка другої категорії групи механізації та транспорту Полтавської філії районних електромереж, а 26.01.2018 року вона написала заяву про переведення її на посаду техніка, таким чином, надала згоду на переведення. Просив у позові відмовити за безпідставністю.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та наддали пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити та надав пояснення, що аналогічні за змістом відзиву на позов.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 наказом ВАТ «Полтаваобленерго» №262-к від 21.06.2010 року прийнята на посаду інженера у департамент інформаційних технологій , тимчасово на період відсутності основного працівника (а.с.66); наказом №148 від 05.05.2011 року ВАТ «Полтаваобленерго» перетворено в ПАТ «Полтаваобленерго» (а.с.67); наказом ПАТ «Полтаваобленерго» №143-к від 08.06.2012 року ОСОБА_1 переведено на посаду адміністратора департаменту інформаційних технологій (а.с.68); наказом ПАТ «Полтаваобленерго» № 450-к від 19.12.2014 року ОСОБА_1 переведено на посаду адміністратора служби програмного супроводження (а.с.69); наказом ПАТ «Полтаваобленерго» № 338-к від 01.11.2016 року ОСОБА_1 переведено на посаду адміністратора бази даних служби програмного супроводження SMART (а.с.11); наказом ПАТ «Полтаваобленерго» № 11-к від 05.01.2017 року ОСОБА_1 переведено на посаду адміністратора служби програмного супроводження (а.с.70).

Згідно з наказом ПАТ «Полтаваобленерго» №852- Т від 29.11.2017 року «Про оптимізацію чисельності» з 01.02.2018 року скорочено в службі програмного супроводження підрозділів з інформаційних технологій посаду адміністратора групи бази даних; відділу мотивації та оплати праці внести відповідні зміни в штатний розклад; відділу кадрів попередити адміністратора Мізіну Т.І. про скорочення посади, згідно чинного законодавства (а.с.71).

Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України.

Згідно з положеннями ст.49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 30.11.2017 року була ознайомлена з наказом ПАТ «Полтаваобленерго» №852-Т від 29.11.2017 року «Про оптимізацію чисельності», що підтверджується її особистим підписом та відміткою у наказі (а.с.71) та попереджена про вивільнення 30.11.2017 року (а.с.19).

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату працівників є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18.10.2017 року по справі №6-1723цс17.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 запропоновані вакантні посади станом на 30.11.2017 року та 27.12.2017 року, від яких вона відмовилась (а.с.19-20,24). 16.01.2018 року ОСОБА_1 запропонований перелік вакантних посад станом на 16.01.2018 року, з яких позивач погодилась на переведення на посаду економіста 2 категорії або техніка другої категорії групи механізації та транспорту (а.с.25). Листом ПАТ «Полтаваобленерго» від 24.01.2018 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість переведення її на посаду економіста другої категорії у звязку з відсутністю освіти та стажу роботи по професії економіста, та запропоновано звернутись у відділ кадрів для оформлення документів на переведення на посаду техніка 2 категорії групи механізації та транспорту Полтавської філії районних електромереж (а.с.26). 26.01.2018 року ОСОБА_1 погодилась на переведення на посаду техніка другої категорії (а.с.72). Наказом ПАТ «Полтаваобленерго» №21-к від 31.01.2018 року ОСОБА_1 переведена на посаду техніка другої категорії групи механізації та транспорту Полтавської філії районних електромереж на підставі власної заяви про переведення (а.с.73,76)

Позивач надала альтернативну згоду на дві посади, не обумовлюючи ніяким чином свою згоду.

Таким чином, роботодавцем дотримані всі передбачені законом вимоги під час проведення процедури скорочення та переведення позивача на іншу роботу, а тому позов у цій частині є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Посилання позивача на особисті мотиви скорочення її посади внаслідок конфлікту з керівником підрозділу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Не можуть вважатися належними доказами наявності інших вакантних посад на підприємстві, ніж тих, що були запропоновані позивачу, скріншоти зі службових програм підприємства, наданих позивачем, оскільки не доведена їх достовірність та не спростовані твердження представника відповідача про те, що ці посади є тимчасово вакантними у звязку перебуванням працівників у декретних відпустках.

Також не можуть братись до уваги твердження позивача на можливість скорочення інших, вакантних на той час посад, замість посади, яку вона займала, оскільки питання організації виробництва і праці є компетенцією власника і вирішуються за його розсудом, з дотриманням відповідної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш, як за один рік.

Оскільки вимоги щодо стягнення різниці в заробітку за час нижчеоплачуваної роботи є похідними від вимог про визнання скорочення незаконним, поновлення на попередній посаду, у задоволенні яких відмовлено, тому і ці вимоги не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 263,265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання скорочення незаконним, поновлення на попередній посаді та стягнення різниці у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошенняшляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго», , адреса місцезнаходження: м.Полтава, вул. Старий Поділ,5.

Повне рішення складене 16.08.2018 року.

Суддя: ОСОБА_2