Справа № 740/5011/18
Провадження № 2/740/1915/18
УХВАЛА

29 листопада 2018 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Олійник В.П., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договорів кредиту недійсним,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання недійсним договору кредиту №935/8-174 від 23 травня 2008 року з додатковими угодами до нього за №935/8-174-1 від 23 липня 2009 року та №935/8-174-2 від 23 липня 2009 року та договорів кредиту №935/8-175 від 23 травня 2008 року з додатковою угодою до нього №935/8-175-1 від 23 липня 2009 року.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України, яка регламентує документи, що додаються до позовної заяви, визначено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ставка судового збору за подання до суду в порядку позовного провадження заяви про майнового характеру станом на час подачі заяви до суду визначена у розмірі 704,80 грн., у матеріалах справи відсутній документ на підтвердження сплати позивачем судового збору, що є підставою для залишення заяви без руху із пропозицією позивачу надати суду документ на підтвердження сплати 704,80 грн. судового збору, чи надати докази на підтвердження звільнення, відстрочки чи розстрочення їх сплати.

Також, позивач вважає, що він звільнений від сплати судового збору згідно правил ст..14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Поняття споживача визначено в пункті 22) частини 1 ст.1 Закону України«Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

З наведеного випливає, що не можна ототожнювати договірні правовідносини, які випливають із реалізації особою своїх прав як споживача і безпосередньо прав особи як споживача при реалізації нею даного свого права.

В даному випадку позов пред'явлено в порядку захисту свого майнового права і як сторони кредитного договору, а правовими підставами заявленого позову позивач вказує порушення відповідачем норм матеріального права, які регулюють договірні правовідносини.

Судом встановлено, що позовна заява про визнання недійсними кредитного договору є позовною заявою майнового характеру, так як позивач в своєї позовній заяві ставить питання про визнання недійсними кредитного договору, а у разі задоволення судом цього позову автоматично настануть майнові наслідки визнання кредитного договору недійсними. Тому суд вважає, що вказану категорію справи потрібно вважати майновим спором та при подачі позову повинно бути сплачено судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір» за подачу позовів майнового характеру.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 5 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року.

В матеріалах справи відсутні відомості з посиланням на відповідні докази про підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення її недоліків. Ухвалу суду позивач отримала 19 листопада 2018 року.

Згідно заяви від 20 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 вважає, що він як споживач кредитних послуг звільняється від сплати судового збору.

Однак, застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Таким чином, відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

З врахуванням вищевикладеного, недоліки заяви не усунуті, що є підставою для повернення заяви відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору недійсним- повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.П.Олійник