Справа № 527/1101/18
провадження 2/527/550/18
РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

за участю секретаря - Волик Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В своїй заяві позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н від 10 квітня 2008 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета - заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_1 не виконує.

Станом на 30 квітня 2018 року її заборгованість перед банком складає 34739,92 грн., з яких: 568,30 грн. заборгованість за кредитом; 27911,15 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4130,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1630,47 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 34739,92 грн. та судові витрати у сумі 1762,00 грн.

06 липня 2018 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила суд в задоволенні позову.

02 серпня 2018 року представник позивача направив суду електронною поштою, а 22 серпня 2018 року поштою відповідь на відзив на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача.

Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, відповідач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача, розгляд справи проводити за її відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

10 квітня 2008 року ОСОБА_1 заповнила та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона з ними ознайомлена та згодна.

На підставі заяви, ОСОБА_1 отримала кредитну картку, на яку зараховано суму кредитного лімітув розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У відповідності до п. 6.6 Умов, у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Згідно з п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2 Умов, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Позивач виконав взяті на себе за договором зобов'язання, надав відповідачу кредитні кошти, в розмірі встановленому Договором.

Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку станом на 30 квітня 2018 року її заборгованість перед банком складає 34739,92 грн., з яких: 568,30 грн. заборгованість за кредитом; 27911,15 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4130,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1630,47 грн. штраф (процентна складова).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Як зазначено в ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, разом з тим відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог банку.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність щодо неустойки (пені та штрафу).

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесеннячергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із розрахунку заборгованості доданого позивачем до позовної заяви за кредитним договором №б/н, укладеним з ОСОБА_1 за період з 04.04.2008 по 30.04.2018 року, відповідач 29.12.2014 здійснила сплату по кредиту в сумі 170,00 грн. ( а.с. 7-9).

Згідно виписки по кредитному рахунку, наданої позивачем, за кредитним договором №б/н, укладеним з ОСОБА_1 за період з 04.04.2008 по 30.04.2018 року ( картка №4149********6871) відповідач 24.02.2009 здійснила сплату готівкових коштів по кредиту в сумі 450,00 грн. В подальшому банком здійснено автоматичний перевипуск кредитних карт № 4149********5179, №4149********4116, №4149********6927 та 29.12.2017 року проведено автоматичнее поповнення карточного рахунку (а.с. 52-57).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 02.08.2018 клієнт ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) згідно кредитного договору б/н від 10.04.2008, отримала картки №296871, №856927, №715179, №684116, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 02.2018 року (а.с. 59).

Таким чином, позивачем не доведено факт вчинення відповідачем ОСОБА_1 дій спрямованих на сплату заборгованості по кредитному договору б/н від 10 квітня 2008 року, картка № №296871, після останньої проплати 24.02.2009, які б свідчили про переривання строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 16 травня 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначив, у той час, як відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що, відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 липня 2018 року (справа № 566/1125/15-ц, провадження № 61- 5137св18).

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Щодо відшкодування відповідачу понесених судових витрат суд зазначає наступне.

06 липня 2018 року відповідач уклала Договір про надання професійної правничої допомоги №06.07/18 з ОСОБА_2, за виконання якого сплатила 6500,00 грн. На виконання вказаного договору 06 серпня 2018 року, згідно довіреності відповідач уповноважила ОСОБА_2 на представлення та захист її інтересів, зокрема, в суді.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, відшкодуванню підлягають витрати, повязані з професійною правничою допомогою адвоката.

Приймаючи до уваги те, що матеріали справи відсутні докази підтвердження зайняття представником ОСОБА_2 адвокатською діяльністю, понесені судові витрати відповідача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526,610,625,1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13,15, 76-81, 137,141, 223, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , п/р № 3111, МФО 305299).

Відповідач: ОСОБА_1 (39050, Полтавська область, Глобинський район, с. Пустовійтове, рнокпп: НОМЕР_1).

Суддя А. О. Олефір