ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1264/18 Справа № 188/773/17 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що згідно з даними погосподарського обліку Самарської сільської ради та довідкою Павлоградського МБТІ від 11.05.2017 р. №1531 його бабуся ОСОБА_3 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.03.1990 року Петропавлівським райвиконкомом на житловий будинок без номеру по АДРЕСА_1

Спірний житловий будинок був збудований батьком позивача ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. Батько позивача право власності на спірний житловий будинок не оформив, але дав згоду на оформлення права власності на вказаний житловий будинок за його матір'ю (бабусею позивача) ОСОБА_3.

ОСОБА_3 склала заповіт від 14.12.1999 р., зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій за №30, яким заповіла спірний житловий будинок її синові ОСОБА_5, батькові відповідача у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті спадщину за заповітом ОСОБА_5 не прийняв, тому, на думку позивача, у даному випадку має місце спадкування за законом.

Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_3 ніхто зі спадкоємців не звертався з заявами про прийняття спадщини. Позивач спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв шляхом подання до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2017 р.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року позивачу було продовжено строк для прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Самарської сільської ради від 18.12.2015 року, разом з ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований її онук - ОСОБА_1, який є відповідачем у справі.

Інші онуки спадкодавця - ОСОБА_6, ОСОБА_7 спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняли та відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується їх заявами. Онука спадкодавця ОСОБА_9, яка є донькою ОСОБА_5, спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняла.

Отже, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли позивач шляхом подання заяви до нотаріальної контори та відповідач шляхом реєстрації його місця проживання разом зі спадкодавцем на дату її смерті.

На дату смерті ОСОБА_3 було 90 років, про що зазначено у свідоцтві про її смерть. В останні роки ОСОБА_3 у зв'язку з її похилим віком не могла самостійно забезпечити умови свого життя, самостійно майже не пересувалася, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, тобто перебувала у безпорадному стані. Відповідач за бабусею не доглядав, постійно ухилявся від надання їй будь-якої допомоги, не допомагав також по господарству, ніде не працював, зловживав спиртними напоями, будинок перебував і перебуває у занедбаному стані, за борги домоволодіння відключалося від енергопостачання. Натомість, позивач бабусю навідував, надавав їй посильну допомогу, при тому, що самостійно виховував восьмирічну доньку, перебуває на III групі інвалідності. Разом з позивачем бабусю навідувала його сестра (онука померлої) ОСОБА_7.

На підставі наведеного позивач просив суд усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року та визнати за ним, ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_1 від права на спадкування за законом майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з наступного, позначеного у технічному паспорті від 21.04.2017 року спеціальними позначками: житловий будинок - літера «А»; літня кухня - літера «Б»; вугільник - літера «Г»; сарай - літера «Е»; колодязь - літера «Д»; душ - літера «Ж»; убиральня - літера «Е»; огорожа - цифри «1-3».

Додатковим рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для усунення ОСОБА_1 від спадкування, оскільки доказів того, що бабуся потребувала саме його догляду, за наявності інших онуків, у матеріалах справи немає. Крім того, відповідач зазначив про те, що позивачем неправильно визначено суб"єктний склад сторін у справі.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Положеннями статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судом встановлено, що позивач є онуком ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12.05.2015 року, де зазначено, що остання є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який, в свою чергу, є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 24.09.1983 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого повторно відділом РАЦС реєстрацій служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 16.12.2014 року.

Бабуся позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що 05.09.2014 року виконавчим комітетом Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області було складено відповідний актовий запис №18.

На день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується також копією довідки виконкому Самарської сільської ради №287, складеною в грудні 2015 року.

За період з 01.08.2014 року по 03.11.2016 року в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та відповідач ОСОБА_1, що стверджується довідкою виконкому Самарської сільської ради №517 від 03.11.2016 року. Будь-які інші особи зареєстрованими за вказаною адресою у зазначений період не були.

ОСОБА_3 за життя 14.12.1999 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Самарської сільської ради та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за №30, з якого вбачається, що майно, яке належало їй на праві власності, а саме житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 вона заповіла своєму синові ОСОБА_5.

Після смерті бабусі позивача ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, із заявами про прийняття спадщини протягом шести місяців ніхто не звертався, в тому числі її син ОСОБА_5, що підтверджується копією інформаційної довідки зі спадкового реєстру Петропавлівської державної нотаріальної контори від 01.12.2015 року, який 01 вересня 2016 року помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №20 від 05.09.2015 року, складеного виконкомом Самарської сільської ради Петропавлівського району, який на час смерті проживав АДРЕСА_2.

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті бабусі, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року у цивільній справі №188/134/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_5, правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 позивачу було визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Інші онуки спадкодавця: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спадщину після смерті ОСОБА_11 не прийняли.

Позивач 12.04.2017 року звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 (а.с.19).

Однак, постановою від 30.05.2017 року нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді житлового будинку (а.с.39).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що відповідач, як спадкоємець після смерті бабусі, який був зареєстрований за однією адресою з нею на момент її смерті, повинен бути усунутий від спадкування з тих підстав, що не надавав допомогу спадкодавцю, який перебував у безпорадному стані. З огляду на відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, відмову інших спадкоємців у прийняття спадщини та не прийнятті її ОСОБА_9, позивач вважав, що є підстави визнати за ним право власності на спірне спадкове майно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою нотаріуса від від 30.05.2017 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді житлового будинку (а.с.39).

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Самарської сільради, актом, складеним жителями АДРЕСА_1). (а.с.31,30,32)

При цьому, доказів наявності у ОСОБА_3 права власності на спірне нерухоме майно матеріали справи не містять. Так, відповідно до довідки Самарської сільради № 180 від 20.04.2017 року, ОСОБА_3 за життя числилася головою домогосподарства АДРЕСА_1. (а.с.37)

Крім того, відповідно до довідки БТІ, згідно архівних даних КП Павлоградське МБТІ, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності станом на 27.03.1990 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.03.1990 року Петропавлівським райвиконкомом, на житловий будинок без номеру по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Наведені вище обставини свідчать про те, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 своє право власності на АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку не зареєструвала. Тому вказаний будинок не входить до спадкової маси та не може бути успадкований позивачем.

Надані у засіданні колегії суддів свідоцтво про забудову садиби та план відведення під забудову не свідчать про наявність у ОСОБА_3 права власності на спірний будинок.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на вказаний вище будинок є помилковим.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 від спадкування після смерті бабусі, ОСОБА_3, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Ураховуючи недоведеність ОСОБА_2 ухилення ОСОБА_1 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_3, а також, що спадкодавець перебувала у безпорадному стані та потребувала допомоги ОСОБА_1, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для усунення відповідача від права на спадкування є неправильними, необгрутованими та спростовуються матеріалами справи.

На підставі наведеного колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 960 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року та додаткове рішення від 20 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 960 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко