Головуючий суду 1 інстанції -Фастовець В.М.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 415/7439/18
Провадження № 22-ц/810/334/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Луганського апеляційного суду

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Коротенка Є.В, Яреська А.В.

за участю секретаря Єгорової О.П.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»

представники позивача Говдь Руслан Миколайович, Діденко Катерина Павлівна,

відповідач ОСОБА_6

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року, постановлену у складі судді Фастовця В.М. у м.Лисичанську Луганської області 20.09.2018 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про забезпечення позову

у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №R3В від 28.03.2013 р. у розмірі 378127,47 грн.

Того ж дня позивачем подана до суду заява про забезпечення вищезазначеного позову шляхом передачі на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» автомобіля марки Nissan моделі Pathfinder, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_6

Заява ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про забезпечення позову мотивована тим, що питання заборгованості у добровільному порядку з відповідачем ОСОБА_6 не вирішується, спірний автомобіль перебуває у заставі позивача, згідно договору застави, з 2016 року автомобіль був внесений до бази відео контролю «Рубіж» на розшук і затримання, в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису про звернення стягнення на автомобіль, де стягувачем виступає ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», і лише в серпні 2018 року автомобіль вдалося затримати працівникам поліції та помістити цей автомобіль на майданчик тимчасового зберігання у м.Лисичанську, при цьому боржник вживає різні заходи щодо повернення автомобіля, в тому числі намагався «домовитися» з працівниками поліції та працівниками органу ДВС, який оголошував автомобіль у розшук.

На даний час відповідач ОСОБА_6 практично постійно проживає на території Російської Федерації або знаходиться на тимчасово окупованих територіях не підконтрольних Україні, маючи активну позицію щодо підтримки незаконних військових формувань та створення так званих ДНР та ЛНР, та за зазначеним фактом була притягнута до кримінальної відповідальності за ст.ст. 15, 258, 28, 263 КК України.

Заявник-позивач вважає, що існує реальний ризик втратити автомобіль, оскільки після повернення відповідачу автомобіля, остання знову вивезе його до іншої держави, що зробить неможливим у майбутньому виконати рішення суду.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представник позивача просить передати на зберігання автомобіль, який не є предметом спору, бо таким предметом є грошові кошти, та є заінтересованою особою в результаті вирішення спору, за таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову шляхом передачі належного відповідачу автомобіля представнику позивача задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивачем- заявником ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, а також порушення судом першої інстанції норм процесуального права, скаржник просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що перелік видів забезпечення позову, зазначених у п.п.1-9 ч.10 ст.150 ЦПК України не є вичерпним, а тому вразі об'єктивної необхідності суд може вжити інші заходи забезпечення позову. Скаржник вважає, що стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором можливе лише за рахунок спірного автомобіля, який перебуває у позивача у заставі, іншого майна відповідач не має, заборгованість за кредитним договором не погашає та різними способами намагається уникнути виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

Також скаржник зазначає, що відповідач практично постійно не проживає на території України, автомобіль, після тривалого розшуку, затриманий працівниками поліції та поміщений на майданчик тимчасового зберігання у м.Лисичанську в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису про звернення стягнення на автомобіль, за яким стягувачем виступає позивач, відповідач вживає різні заходи щодо повернення автомобіля, а тому є ризики втрати автомобіля, оскільки після повернення автомобіля відповідачу остання знову вивезе його на непідконтрольну Україні територію або на територію іншої держави, що зробить неможливим у майбутньому виконати рішення суду.

Відповідач, яку було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, представник позивача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України без участі відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 150 ЦПК України.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції мав право вжити інші заходи забезпечення позову, ніж передбачені у п.п.1-9 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Дійсно, відповідно п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Між тим, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.06. «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про забезпечення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, заявник просить суд першої інстанції забезпечити позов шляхом передачі на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» належного відповідачу ОСОБА_6 автомобіля, який після тривалого розшуку, затриманий працівниками поліції та поміщений на майданчик тимчасового зберігання у м.Лисичанську в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису про звернення стягнення на автомобіль, за яким стягувачем виступає позивач.

З урахування зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що предметом позову у справі за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором не є автомобіль, належний відповідачу на праві власності, а тому спосіб забезпечення позову, зазначений у заяві, не стосуються саме цього предмету позову, у зв'язку з чим висновок суду відповідає положенням ст. 150 ЦПК України, а також роз'ясненням, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що доводи апеляційної скарги аналогічні доводами заяви про забезпечення позову, з приводу яких судом першої інстанції зроблені відповідні висновки, з якими колегія суддів погоджується, а тому зазначені доводи висновків суду першої інстанції у даному випадку не спростовують.

Колегія суддів вважає, що скаржником не доведена наявність порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що заявником- скаржником не доведена реальна можливість втрати автомобіля, оскільки посилаючись на існування ризиків втрати автомобіля, що, як вважає заявник, зробить неможливим у майбутньому виконати рішення суду, заявником-скаржником у заяві зазначено, що спірний автомобіль перебуває у заставі позивача, згідно договору застави та в серпні 2018 року в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису про звернення стягнення на цей автомобіль, де стягувачем виступає ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», затриманий і поміщений працівникам поліції на майданчик тимчасового зберігання у м.Лисичанську, що визиває сумнів щодо об'єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, та без їх застосування права, свободи та законні інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» будуть порушені.

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахування вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» залишити без задоволення.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова оскаженню не підлягає.

Постанову складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий І.О.Дронська

Судді Є.В.Коротенко

А.В.Яресько