Провадження № 22-ц/802/182/18 Категорія: 81 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю представника заявника - ОСОБА_2,

державного виконавця - Арсенюк О.В.,

представника стягувача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії та постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Левчук Ірини Олегівни, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_4, поданою від його імені представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною скаргою, у якій просив визнати незаконними процесуальні дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Левчук І.О. та скасувати: постанову від 18.12.2017 року про скасування процесуального документа; постанову від 11.01.2018 року про поновлення вчинення виконавчих дій; постанову від 11.01.2018 року про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанову від 27.02.2018 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності; постанову від 24.04.2018 року про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження; постанову від 24.04.2018 року про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження; постанову від 25.07.2018 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу; акт від 25.07.2018 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені заявника ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову - про задоволення скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_6, посилаючись на її безпідставність, а також законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Державний виконавець відзив на апеляційну скаргу не подавав.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Державний виконавець Арсенюк О.В. та представник стягувача ОСОБА_3 (кожен зокрема) апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду підлягає до скасування з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані заявником виконавчі дії та винесені головним державними виконавцем постанови і акт відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, повністю з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки такі зроблені передчасно, без урахування усіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права, які регулюють порядок вирішення питання про оскарження дій державного виконавця під час виконання судового рішення.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 6, 7 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або відмову у поновленні процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст..447 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Зі скарги ОСОБА_4 вбачається, що ним оскаржуються дії та рішення державного виконавця, винесені у різні дати (а.с.1-5).

У всіх оскаржуваних постановах зазначена адреса боржника - АДРЕСА_1 (а.с.10-17).

Генеральною довіреністю від 25.10.2015 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником та надав, як представнику право представляти його інтереси, у тому числі у відповідному відділі державної виконавчої служби з питань, пов'язаних з виконанням судових та інших рішень (а.с.6-9).

Закон не зобов'язує державного виконавця перевіряти та встановлювати факт одержання боржником надісланих документів виконавчого провадження.

Встановлений законом строк звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця є процесуальним строком.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга судом залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Таким чином, беручи до уваги наведене та з урахуванням приписів ч.5 ст.12 ЦПК України суд, отримавши скаргу ОСОБА_4, мав роз'яснити заявнику або ж його представнику можливість заявлення та обґрунтування клопотання про поновлення строків на оскарження зазначених у скарзі дій, постанов і акта державного виконавця, а також наслідки неподання такого клопотання.

Однак суд першої інстанції, вирішуючи питання по суті та постановляючи ухвалу про відмову в задоволені скарги, не з'ясував питання, чи заявником був пропущений строк на звернення до суду із зазначеною скаргою, хоча про це свою увагу звертав у відзиві на скаргу стягувач ОСОБА_6 в особі свого представника ОСОБА_3 (а.с.34-36); якщо строк був пропущений, не з'ясував причини пропуску та не вирішив питання про поновлення такого строку, якщо причини пропуску є поважними.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при прийнятті та вирішенні по суті скарги ОСОБА_4 судом першої інстанції без з'ясування питання про дотримання заявником строків звернення зі скаргою до суду вказані вище обставини та вимоги законодавства не враховані, чим порушено встановлений законом порядок вирішення даного питання, у зв'язку із чим порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала скасовується у повному обсязі з підстав, наведених вище, інші доводи апеляційної скарги щодо її незаконності не підлягають перевірці у межах даного апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_4, подану від його імені представником ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2018 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: