Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/987/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., при секретарі судового засідання Конар В.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2-М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА. Як на підставу позову зазначає про неможливість в добровільному порядку виховання та спілкування з дитиною, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні позивачем зазначених дій.

Позов обґрунтовує тим, що 03.03.2016 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5, прізвище якої після укладення шлюбу було змінено на ОСОБА_1. Шлюб було зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 35.

За час шлюбу 31.08.2016 року у подружжя народилась донька ОСОБА_6.

Спільне життя у подружжя в подальшому не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 року (справа № 299/3166/17) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - було розірвано.

Дитина ОСОБА_6 проживає з матір'ю ОСОБА_3 в с. Сасово, Виноградівського району, Закарпатської області.

В зв'язку з тим, що мати дитини чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною та вихованні батьком своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, а відтак - неможливістю в добровільному порядку вирішити спосіб та порядок участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, він змушений був звернутись із відповідною заявою до органу опіки та піклування.

Рішенням органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області надано ОСОБА_1, мешканцю м. Виноградів, вул. Виноградна, 4 (який проживає окремо від дитини) дозвіл на участь у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення зустрічей, за таким графіком: суботи та неділя - перший, третій тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год.; середа - кожен тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год.

Мати дитини ОСОБА_3 була присутня на засіданні органу опіки та піклуванні з даного питання, її представник отримав копію цього рішення. При цьому представник матері дитини повідомив позивача, що рішення органу опіки та піклування носить тільки рекомендаційний характер і спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні ОСОБА_3 надасть позивачу тільки у випадку, якщо так вирішить суд.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов до задоволення не підлягає, оскільки 01.04.2018 року при передачі дитини позивачу, відповідач забрала дитину, оскільки у автомобілі позивача було відсутнє автомобільне дитяче крісло. У період з 02.04.2018 року по 08.05.2018 року 10 разів зустрічі батька з дитиною не відбулися, батько не телефонував та не виявляв бажання зустрітись. Тобто має місце ухилення позивача від своїх батьківських обов'язків. Крім того, батько дитини не приходив на зустрічі з дитиною 5 разів з невідомих причин. В цілому 15 разів (а.с. 26-27).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримав. Будучи допитаним в якості свідка показав, що відповідач здійснює перешкоди у зустрічах з дитиною. У визначений органом опіки та піклування дитину не надає, вчиняє сварки. При зустрічах поводиться неадекватно. Він вважає, що дитина повинна отримувати батьківську любов, турботу. Після 1 квітня 2018 року дитину не навідує з тих причин, що його колишня дружина та її батьки висловлювали на його адресу погрози та образи. До 01.04.2018 року декілька разів у визначений органом опіки та піклування час не міг зявитись, оскільки перебував на службі.

Представник відповідача ОСОБА_2-М.І. в судовому засіданні проти позову заперечував, у його задоволенні просив відмовити з підстав наведених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву про підтримання вимог позивача та розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

03.03.2016 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5, прізвище якої після укладення шлюбу було змінено на ОСОБА_1. Шлюб було зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 35 (а.с.8).

За час шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (9-10).

Спільне життя у подружжя в подальшому не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 року (справа № 299/3166/17) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - було розірвано, рішення ще не набрало законної сили (а.с.9-10).

Дитина сторін, ОСОБА_6 проживає з матір'ю ОСОБА_3 в с. Сасово Виноградівського району Закарпатської області.

В зв'язку з тим, що мати дитини чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною та вихованні батьком своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, а відтак - неможливістю в добровільному порядку вирішити спосіб та порядок участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, він змушений був звернутись із відповідною заявою до органу опіки та піклуванні Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Органом опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області заяву ОСОБА_1 було розглянуто і прийнято рішення органу опіки та піклування по питанню участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Даним рішенням надано ОСОБА_1, мешканцю м. Виноградів, вул. Виноградна, 4 (який проживає окремо від дитини) дозвіл на участь у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення зустрічей, за таким графіком: суботи та неділя - перший, третій тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год.; середа - кожен тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год.

Пунктом 2 даного рішення зобов'язано батьків належним чином виконувати батьківські обов'язки, дотримуватись даного графіку зустрічей. В пункті 3 рішення вказано, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання (ст.158 Сімейного кодексу України).

Цього ж дня 28.02.2018 року, дитина сторін батьку передана не була, що стверджується і доказами на які відповідач посилається (а.с.29). У той же час стверджувати про те, що дитина не була передана позивачу з його вини (здійснення погроз, неадекватної поведінки, тощо) жодним чином не підтверджено. Інші обставини зазначені у додатку до відзиву, зокрема, щодо невідвідування позивачем дитини з невідомих причин, застосування ним сили, образ, жодними доказами не підтверджено, й такі обставини спростовуються показаннями позивача. Крім цього, на переконання суду, ненадання дитини відповідачем позивачу, з тих причин, що відповідач мала свої плани 07.03.2018 року, у своїй сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, заслуханими поясненнями, дають підстави констатувати про те, що відповідач вчиняє перешкоди позивачу у спілкуванні та прийняття участі у вихованні дитини.

Такі висновки додатково стверджуються й виснвоком органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 08.05.2018 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним зобовязати відповідача не перешкоджати позивачу у спілкуванні з дитиною, дотримуватись встановленого графіку зустрічей батька з дитиною (а.с.37-38).

Сімейний кодекс України у ст. 153 закріплює право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст.157 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ст. 159 СК).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Отже, із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Враховуючи встановлені обставини, позов підлягає до задоволення.

Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення понесених процесуальних витрат, розрахунок таких не надано, понесені ним процесуальні витрати на іншу сторону не покладаються, відповідно до ст. 141 ЦПК України (а.с.5).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 267, 268, 272, 273, 352, 354, 430, 431 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканку с. Сасово, вул. Молодіжна, 110 Виноградівського району Закарпатської області, не перешкоджати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, мешканцю м. Виноградів, вул. Персикова, 35/15 Закарпатської області, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом: безперешкодних зустрічей з дитиною в суботу та неділю першого і третього тижня щомісяця з 12.00 год. до 18.00 год. та безперешкодних зустрічей з дитиною в середу кожного тижня щомісяця з 12.00 год. до 18.00 год.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийОСОБА_7

Повне рішення суду складено 27.06.2018 року