ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 640/2930/18

провадження № 22ц/818/300/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

імена (найменування сторін):

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року в складі судді Нев`ядомського Д.В.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Савіхіної Анастасії Миколаївни звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 12 травня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено Договір кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 4 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом від 100 грн. 00 коп. та більше з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 зобов'язався щомісяця сплачувати грошові кошти у розмірі 3% від суми заборгованості.

Однак умови кредитного договору відповідач не виконав, допустив заборгованість, яка станом на 24 січня 2018 року склала суму в загальному розмірі 14 106 грн. 45 коп. (заборгованість за кредитом - 3 376 грн. 91 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 4 714 грн. 17 коп., заборгованість за пенею - 4 867 грн. 44 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 647 грн. 93 коп.).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в указаному розмірі, а також 1 762 коп. судового збору.

11 травня 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що на погашення заборгованості за Договором кредиту ним було сплачено 10 000 грн. 00 коп. та 802 грн. 00 коп., що судом першої інстанції враховано не було.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 19 липня 2018 року про виправлення описки, позов АТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за Кредитним договором від 12 травня 2010 року в загальному розмірі 8 591 грн. 08 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3 376 грн. 91 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 4 714 грн. 17 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач умови кредитного договору не виконав, допустив заборгованість, яка підлягає стягненню з підстав, передбачених статтею 1054 ЦК України, з урахуванням правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

17 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Умови та правила надання банківських послуг він не підписував, отже вони не є складовою частиною кредитного договору. А з наданих банком документів неможливо встановити, хто їх підписував. Його представник звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, яка судом першої інстанції безпідставно не врахована.

АТ КБ «ПриватБанк» рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі судді Піддубного Р.М. від 20 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року справу призначено для розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

09 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавец) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Матеріали справи свідчать, що 12 травня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено Договір кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 4 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом від 100 грн. 00 коп. та більше з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 зобов'язався щомісяця сплачувати грошові кошти у розмірі 3% від суми заборгованості.

Зазначений вище кредитний договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифами банку.

У заяві відповідач висловив згоду з тим, що заява на отримання кредиту разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку становить між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг.

Згідно з розрахунком, наданим банком, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 24 січня 2018 року становить суму в загальному розмірі 14 106 грн. 45 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3 376 грн. 91 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 4 714 грн. 17 коп., заборгованості за пенею - 4 867 грн. 44 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 647 грн. 93 коп.).

Відповідно до пунктів 2.1.1.12.1, 2.1.1.12.2, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг під борговим зобов'язанням за кредитом сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. За користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому біли здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі, якщо на дату нарахування відсотків згідно цих умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно зі статтею 212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та використовував їх на свій розсуд, однак в порушення вимог статті 1054 ЦК України та пунктів 2.1.1.12.1, 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг не сплачував визначені кредитним договором платежі за користування кредитним коштами, а тому стягнув з відповідача суму основного боргу, проценти, а також штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6, оскільки зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписував, спростовуються матеріалами справи з огляду на таке.

Із Виписки по картковому рахунку за період з 01 червня 2015 року по 24 січня 2018 року, наданого банком, вбачається, що ОСОБА_2 частково здійснювалось погашення кредиту. Отже, фактично відповідач підтвердив своїми діями укладення кредитного договору.

За правилами частин 1, 5, 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання на пропуск строку позовної давності є безпідставними, оскільки заява про застосування строку позовної давності в матеріалах справи відсутня. Крім того, з Виписки по картковому рахунку за період з 01 червня 2015 року по 24 січня 2018 року, наданого банком, вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості відповідач сплатив 01 січня 2018 року в сумі 100 грн. 00 коп. Позов пред'явлено 26 лютого 2018 року, тобто в межах строку позовної давності. При цьому суми в розмірі 10 000 грн. 00 коп. та 802 грн. 00 коп. на погашення заборгованості сплачені відповідачем 16 січня 2017 року та були враховані судом.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п.1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова