Ухвала

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 750/8470/17

провадження № 61-7115св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

судді: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Кортуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

представник відповідача ОСОБА_6,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення апеляційного суду Чернігівської області в складі колегії суддів: Губар В. С., Вінгаль В. М., Купюри Л. В. від 12 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати припиненими Угоду № 385009 від 13 березня 2002 року, Додаток № 1 до Угоди від 13 березня 2012 року, Додаток № 2 від 13 березня 2012 року, , Додаток № 2 від 13 березня 2012 року, Додаток № 3 від 30 травня 2013 року, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто», а також Договір застави від 20 березня 2013 року № 2826, Договір про зміни до договору застави від 20 червня 2013 року № 2831, Договір поруки від 13 червня 2013 року, Договір про зміни до договору поруки від 14 червня 2013 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до статтей 691, 694 ЦК України та терміну «поточна цін6а автомобіля», що міститься у розділі I додатку № 2 до угоди № 385009 від 13 березня 2012 року, пунктів 2.1-2.3, 2.6 цього Додатку, статті 5 самої Угоди вона мала відшкодувати відповідачеві 100% сплаченої відповідачем ПАТ «Чернігів Авто» вартості (ціни) автомобіля, тобто саме 87 800 грн.

Позивач вважає, що вимога відповідача,Є про сплату нею після 17 червня 2013 року (передачі автомобіля) складових повних внесків та інших передбачених угодою платежів у розмірах обчислених із суми ціни автомобіля, що перевищує 87 800 грн, є незаконною та суперечить вимогам статті 903 ЦК України, оскільки перевищує встановлену угодою сторін плату за отримані нею послуги.

Посилаючись на те, що за період з 13 березня 2012 року по 01 серпня 2017 року нею сплачено 175 863 грн 33 коп., тому у звязку з фактичним виконанням зобовязань за Угодою та додатків до неї та відмовою ТОВ «Авто Просто» у добровільному порядку припинити Угоду № 358009 від 13 березня 2012 року, Додатком № 1 до Угоди від 13 березня 2012 року, додаток № 2 від 13 березня 2012 року, Додаток № 3 від 30 травня 2013 року, вона вимушена звернутись до суду з указаним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що жодною статтею як Угоди так і додатків до неї не передбачено право позивача сплачувати, а обовязок відповідача в подальшому розраховувати щомісячні внески в оплату послуг, після отримання автомобіля, виходячи із поточної ціни автомобіля, що діяла на день придбання такого автомобіля.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано припиненими: Угоду № 385009 від 13 березня 2012 року, Додаток № 1 до Угоди від 13 березня 2012 року, Додаток № 2 від 13 березня 2012 року, Додаток № 3 від 30 травня 2013 року, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто», Договір застави від 20 червня 2013 року № 2826, Договір про зміни до Договору застави від 20 червня 2013 року № 2831, Договір поруки від 13 червня 2013 року, Договір про зміни до договору поруки від 14 червня 2013 року.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що вимоги відповідача про сплату позивачем після 17 червня 2013 року повних внесків та інших передбачених угодою платежів у розмірах, обчислених із суми ціни автомобіля, яка перевищує 87 800 грн, тягне за собою перевищення встановленої угодою плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду, що суперечить частині першій статті 903 ЦК України.

ТОВ «Авто Просто» подало касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, зокрема частину першу статті 903 ЦК України. Так, оскаржуваною угодою та додатками до неї, які не визнавалися в судовому порядку недійсними, а тому виконання умов Угоди та додатків до неї, є обовязковими для сторін. За період дії угоди ОСОБА_1 сплачено 101 внесок в оплату послуг (66,8796% вартості автомобіля (чисті внески)), останньою у повній мірі не сплачено внески в оплату страхового платежу. Отже, станом на сьогоднішній день, позивачем у повній мірі не виконано перед відповідачем своїх зобовязань за Угодою, незважаючи на те, що відповідачем виконано свій обовязок щодо передачі відповідачу автомобіля. Відтак, висновки апеляційного суду про можливість припинення оскаржуваної угоди та додатків до неї за умови неналежного виконання позивачем зобовязання щодо сплати внесків за отриманий автомобіль, суперечить чинному законодавству України.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала, що доводи касаційною скарги є безпідставними, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

У квітні 2018 року від ТОВ «Авто Просто» надійшла відповідь на відзив, у якому заявник указує на те, що після отримання автомобіля поточна ціна автомобіля не може бути зафіксована, оскільки це не відповідає умовам Угоди. Таким чином, ураховуючи, що всі щомісячні платежі передбачені Угодою залежать від поточної ціни автомобіля яка повідомляється постачальником, а можливість зміни такої ціни погоджена сторонами.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України в редакції 2004 року, відповідно до якої рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає вимогам закону.

У справі, яка переглядається суд установив, що 13 березня 2012 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 385009 (з додатками 1-3). з метою придбання автомобіля марки «Chevrolet Aveo» вартістю 91 920 грн.

Система придбання автомобіля «Авто Так», що передбачена оскаржуваним договором, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої якості, зокрема, автомобіль, та які стають учасниками такої системи.

Відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи «Авто Так», які полягають у формуванні груп учасників, організацій і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою.

Відповідно до розділу 1 Правил функціонування системи придбання в групах «Авто Так» поточна ціна автомобіля встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та інших платежів, передбачених угодою.

Додатком № 1 передбачено, що розмір вступного внеску становить 3%+ПДВ 3 309 грн 12 коп., щомісячний цілий чистий внесок 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг 0,38%+ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065%, плата за право на отримання автомобіля 3%+ПДВ.

Звертаючись до суду з указаним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що вона виконала свої зобовязання за угодою та повністю сплатила відповідачу вартість замовленого нею автомобіля.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За правилами статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Умовами укладеної між сторонами Угоди передбачений обовязок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами Угоди та Додатків до неї.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).

Відповідно до статті 60 ЦПК України у редакції 2004 року, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції, встановивши, що за період дії угоди ОСОБА_1 сплачено 99 внески в оплату послуг. 65, 2130% вартості автомобіля (чисті внески) із 120, передбачених угодою, несплаченими залишились 21, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання зобовязання виконаним. Позивач не надав доказів того, що нею у повному обсязі виконані взяті на себе зобовязання за угодою, укладеною з відповідачем, відповідно до графіку внесків учасника, що є його процесуальним обовязком (стаття 10, 60 ЦПК України у редакції 2004 року).

Висновки апеляційного суду щодо неможливості зміни суми заборгованості, а також про те, що після отримання позивачем автомобіля поточна ціна не може на нього збільшуватись спростовується пунктом 2 додатку № 3 до Угоди

Так, відповідно до пункту 3 додатку № 3 сума заборгованості за угодою має бути погашена в повному обсязі згідно з графіком внесків учасника.

Відповідно до статтей 2, 3 додатку № 2 до угоди сума заборгованості може бути змінена в разі зміни поточної ціни автомобіля, що, у свою чергу вказує на неправильне посилання апеляційним судом на те, що відповідачем на порушення положень статті 691 ЦК України в односторонньому порядку збільшена ціна автомобіля, указана у договорі купівлі-продажу.

Разом із тим, інша колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи касаційну скаргу ТОВ «Авто Просто» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Авто Просто» про визнання угод припиненими та за зустрічним позовом ТОВ «Авто Просто» про стягнення боргу, дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін.

Залишаючи касаційну скаргу без задоволення, колегія суддів виходила із того, що зі змісту договору від 14 березня 2013 року, укладеного ПАТ «Чернігів-авто», ТОВ «Авто Просто» і ОСОБА_7, та видаткової накладної від 18 березня 2013 року випливає, що до 18 березня 2013 року моменту передачі ПАТ «Чернігів-Авто» у власність ОСОБА_7 автомобіля марки «LADА» 114 5D 1.6.8V, 2013 року випуску, ТОВ «Авто Просто» сплатило ПАТ «Чернігів-Авто» 100% вартості цього автомобіля у сумі 64 200 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 691 ЦК України, та виходячи з визначення терміну «поточна ціна автомобіля», що міститься у розділі І додатку № 2 до угоди № 0323015 від 26 жовтня 2010 року, пунктів 2.1. 2.3., 2.6 цього ж додатку до статті 5 зазначеної угоди, ОСОБА_7 мав би відшкодувати ТОВ «Авто Просто» 100% суми сплаченої останнім ПАТ «Чернігів-Авто», тобто 64 200 грн. Відповідно до угоди № 0323015 від 26 жовтня 2010 року розмір складових внесків та інших передбачених угодою платежів, які позивач мав і має сплачувати після 18 березня 2013 року, тобто після передачі йому ПАТ «Чернігів-Авто» вищевказаного автомобіля, повинен обчислюватися, виходячи з його ціни у розмірі саме 64 200 грн. Тому вимоги ТОВ «Авто Просто» про сплату ОСОБА_7 після 18 березня 2013 року складових повних внесків та інших передбачених угодою № 0323015 від 26 жовтня 2010 року платежів у розмірах, обчислених із ціни автомобіля, яка перевищує 64 200 грн, тягне за собою перевищення встановленої угодою сторін плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду), а тому суперечить положенням частини першої статті 903 ЦК України. Вартість придбаного автомобіля у розмірі 64 200 грн ОСОБА_7 сплачено, а тому зобовязання за угодою № 0323015 від 26 жовтня 2010 року та договором забезпечення припинилися.

Наведений приклад свідчить про застосування Верховним Судом у складі різних колегій суддів однієї палати Касаційного цивільного суду різного підходу до розуміння та тлумачення статті 903 ЦК України, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом.

Відповідно до частини першої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Вищезазначене свідчить про існування правової проблеми, повязаної з формуванням єдиної правозастосовної практики, яка підлягає вирішенню Другою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтею 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 750/8470/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договорів припиненими за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року передати на розгляд Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило