Справа № 502/1966/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 24.01.2012 р. між ним та ОСОБА_5 було укладено два договори за якими позивач передав, а ОСОБА_5 отримав грошові кошти по 20000 грн. за кожним договором на строк 5 років, але не пізніше 24.01.2017 р. ОСОБА_5 не звертався до позивача, щодо повернення боргу, таким чином, не виконав зобов'язання на загальну суму - 40000 грн. У серпні 2018 р. позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 помер, та після його смерті спадщину прийняли його діти - ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4. 19.09.2018 р. позивачем було направлено претензію відповідачам, у якій він повідомив спадкоємців ОСОБА_5 про борг, однак відповіді не надійшло. Інфляційні втрати, щодо заборгованості по сумі 40000 грн. склали 7640 грн. В зв'язку з зазначеним, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів 40000 грн. та інфляційні втрати у сумі 7640 грн.

Після відкриття спрощеного провадження у справі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 надав клопотання, за яким вказав, що позивач стверджує, що 24.01.2012 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір позики №1, за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 20000 гривень, зазначена сума повинна була бути повернута протягом п'яти років, але не пізніше 24.01.2017 року. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті спадщину успадкували діти спадкодавця - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6. В 2016 році ОСОБА_3 зверталась з позовом в Кілійський районний суд Одеської області щодо розірвання договору оренди землі б/н, укладений 05.12.2014 року між ТОВ «ПІВДЕННЕ-1» та ОСОБА_5 строком на 49 років та зареєстрований 02.02.2015 року (справа №502/1915/16-ц). Оскільки директором ТОВ «ПІВДЕННЕ-1» з початку заснування та до теперішнього часу є ОСОБА_1, то вже тоді він знав про те, що ОСОБА_5 помер, що також підтверджується запереченням на позовну заяву по справі №502/1915/16-ц представника ТОВ «ПІВДЕННЕ-1». Про те, що ОСОБА_5 винен борг ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 не знали до вересня 2018 року, коли ОСОБА_1 прислав письмові повідомлення з вимогою сплати йому боргу ОСОБА_5. ОСОБА_1 повинен був звернутись до суду з позовом про стягнення боргу ОСОБА_5 до його спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, але не пізніше 24.01.2018 року (враховуючи вимоги ч.2 і ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Оскільки час вимоги настав 24.01.2018 року, це якби ОСОБА_1 не знав і не міг знати про відкриття спадщини, але це не так, враховуючи вищевикладене. Таким чином, максимально вже з 25.01.2018 року ОСОБА_1 позбавлений права вимоги до відповідачів та цей строк не підлягає поновленню згідно вимог закону.

Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_4, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за їх відсутності, суду не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:

24.01.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір займу (позики) № 1 за яким ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_5 отримав грошові кошти по 20000 грн. на строк 5 років, з поверненням боргу не пізніше 24.01.2017 р.

24.01.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір займу № 2 за яким ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_5 отримав грошові кошти по 20000 грн. на строк 5 років, з поверненням боргу не пізніше 24.01.2017 р.

Факт передання коштів за відповідними договорами підтверджується розписками, складеними у присутності свідків.

З договору про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом Юрченко М.Є. 02.08.2016 р. вбачається, що після укладення цього договору, у спадщину після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. в рамках спадкової справи 103/2015, ОСОБА_3 переходить: земельна ділянка, площею 3,6308 га, що знаходиться за межами населеного пункту Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1. У спадщину до ОСОБА_6 переходить: земельна ділянка, площею 4,4807 га, що знаходиться за межами населеного пункту Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2. У спадщину до ОСОБА_4 переходить : дві третіх частки житлового будинку під номером третім, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є керівником ТОВ «ПІВДЕННЕ-1».

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області № 502/1915/16-ц від 22.11.2016 р. позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВ «ПІВДЕННЕ-1» про розірвання договору оренди залишено без розгляду.

При цьому в ході провадження у відповідній справі представник ТОВ «ПІВДЕННЕ-1», серед іншого, вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою i у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за договором позики входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців вiд дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, оскільки зі смертю позичальника зобов'язання з повернення позики включаються до складу спадщини, строки пред'явлення позикодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред'явлення таких вимог, застосовується і до зобов'язань за договором позики. Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Таким чином, сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення позикодавцем вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення його права вимоги за зобов'язанням, а також припинення такого зобов'язання.

Зважаючи на той факт, що одним з відповідачів по зазначеній справі, ОСОБА_3 у 2016 році було подано позов до ТОВ «ПІВДЕННЕ - 1» про розірвання договору оренди та представником зазначеного товариства з обмеженою відповідальністю було надано заперечення на позовну заяву; при цьому на той час та на момент пред'явлення даного позову ОСОБА_1 був директором ТОВ «ПІВДЕННЕ-1 », суд приходить до висновку, що він з 2016 року мав всі підстави бути обізнаним про смерть ОСОБА_5, а не з серпня 2018 року, як про те він зазначає у позові, та зважаючи на те, що він, як кредитор спадкодавця, не пред'явив у визначені ст. 1281 ЦК України строки вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, позивач є таким, що позбавляється права відповідної вимоги, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову та відмову у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК, ст.ст. 16, 524, 526, 530, 625, 1046-1050, 1281 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников