Номер провадження: 22-ц/785/5140/18
Номер справи місцевого суду: 1522/8262/12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

За участю секретаря Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь у справі :

Представник зацікавленої особи- Нестеренко С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року у цивільній справі за поданням Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА :

1 березня 2013 року Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП №55049126 з примусового виконання виконавчого листа 1522/8262/12, який видано 18.04.2017 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму боргу за договором позики від 14 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долари США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору 6 890,00 гривень, витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень

03.11.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до повідомлення Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - платник податків з таким податковим -номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Відповідно до повідомлення Головного управління держпраці в Одеській області щодо зареєстрованих за боржником, великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації у вулично-дорожній мережі загального користування; підіймальних споруд; парових та водогрійних котлів; посудин, що працюють під тиском; трубопроводів пари та гарячої води; обєктів нафтогазового комплексу, в Головному управлінні відсутні.

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за боржником сільськогосподарська техніка не зареєстрована.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за боржником земельні ділянки не зареєстровано.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, на яку державним виконавцем накладено арешт.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ №922657 виданий 06.02.2009 року ГУ УМВС України в Одеській області, строк дії до 06.02.2018 року, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії РЕ №522230 виданий 25.05.2016 року ГУ ДМС України в Одеській області, строк дії до 25.05.2026 року.

Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення.

Враховуючи значний термін невиконання боржником зобовязань та законних вимог, державний виконавець вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду та задовольнити подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5.

В судове засідання ОСОБА_5 та Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не зявились,про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Представник боржника в заяві просив суд відкласти розгляд справи посилаючись на те, що він не має можливість прийняти участь у справі в звязку з призначенням інших справ. Доказів участі у інших справах суду не надав. В заяві представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області просить справу слухати за їх відсутністю.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_8 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

На підставі вищевикладеного, судова колегія зазначає, що провадження по справі відкрито 12.06.2018 року тобто понад два місяці за які представник відповідача жодного разу не зявився до суду; сам боржник відмовляється отримувати судові повістки заперечення проти задоволення вимог та докази, до суду не надавав; з відкриття провадження по справі не вжив жодного заходу, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, змінюючи представника в день судового розгляду, що в свою чергу свідчить про зловживання представником відповідача наданими йому процесуальними правами, наміру затягування розгляду справи, що призводить до неможливості проведення судового засідання та порушення строків розгляду справи, що в свою чергу є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги повторне неприбуття у судове засідання відповідача та у відповідності до вимог ст.372 ЦПК України судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду; районним судом порушений принцип виконання судового рішення так як виконання рішення суду залишено боржником без реагування ,23.12.2017 року він виїхав до Польщі на те повернувся.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

03.11.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до повідомлення Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - платник податків з таким податковим -номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Відповідно до повідомлення Головного управління держпраці в Одеській області щодо зареєстрованих за боржником, великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації у вулично-дорожній мережі загального користування; підіймальних споруд; парових та водогрійних котлів; посудин, що працюють під тиском; трубопроводів пари та гарячої води; обєктів нафтогазового комплексу, в Головному управлінні відсутні.

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за боржником сільськогосподарська техніка не зареєстрована.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за боржником земельні ділянки не зареєстровано.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, на яку державним виконавцем накладено арешт.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ №922657 виданий 06.02.2009 року ГУ УМВС України в Одеській області, строк дії до 06.02.2018 року, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії РЕ №522230 виданий 25.05.2016 року ГУ ДМС України в Одеській області, строк дії до 25.05.2026 року.

Рішення до теперішнього часу не виконано. Боржник знаходиться за межами України та не вживає жодних дій для його виконання.

ОЦІНКА СУДУ:

Відмовляючи у поданні державного виконавця,районний суд виходив з відсутності доказів свідомого ухилення боржника у виконанні судового рішення.

Судова колегія дійшла висновку,що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням питання до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.441 ч.1 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

За приписом ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця,яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторони та інших заінтересованих осіб за участю державного(приватного виконавця).

Відповідно до довідки складеною секретарем судового засідання І.І.Крохмаль 05.03.2018 року в судове засідання учасники судового процесу не зявились,про день,місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною

цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і

спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною

за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод

людини є головним обов'язком держави.

За правилами ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ;an=179">ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Саме по собі невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку не свідчить про ухилення його від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Перелік таких обмежень встановлюється Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-XI.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину "судового розгляду" для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Зважаючи на те, що стадія виконання рішення суду є невід'ємною частиною судового розгляду, при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд виходить із загальних принципів обов'язковості доказування і подання доказів встановлених ст. 12, 77 ЦПК України.

Виходячи з того, що участь державного(приватного виконавця) при розгляді питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є безальтернативною, судова колегія приходить до висновку, про порушення судом вимог ст.441 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно приписам ст.379 ч.1 п.4 ЦПК України.

Керуючись ст. 367,368,374, 379,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з-задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року скасувати, в питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України направити до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 17.08.2018 року

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - Н.А.Кононенко

ОСОБА_4