Постанова

Іменем України

02 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 307/1061/16-ц

провадження № 61-20771св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кожух О. А., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з повозом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1 тис. грн. На теперішній час він не працює, оскільки має захворювання та проживає на державну соціальну допомогу в розмірі 1 070 грн.

Посилаючись на статтю 192 СК України просив зменшити розмір стягнутих аліментів з 1 тис. грн до 525 грн.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Зменшено розмір стягнених рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 тис. грн до 600 грн щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішення районного суду мотивовано тим, що матеріальне становище позивача погіршилося порівняно з часом ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не надав доказів неможливості виконувати батьківські обов'язки з утримання дочки у визначеному судом розмірі.

У касаційній скарзі, поданій 01 березня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, в результаті чого скасував законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Тячівського районного суду Закарпатської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; станздоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суди встановили, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 тис. грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Апеляційний суд встановив, що на час вирішення судом першої інстанції справи про стягнення з ОСОБА_4 аліментів він мав інвалідність, яка вперше йому була встановлена у 2010 році. Наявні в нього проблеми з хребтом виникли до ухвалення рішення про стягнення аліментів, консультації лікарів, у тому числі й ті, що зроблені після ухвалення рішення про стягнення аліментів, лише підтверджують наявність таких проблем.

Встановивши, що надані позивачем докази не свідчать про погіршення стану його здоров'я, яке б могло бути підставою для зміни розміру аліментів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Інших доказів, які б могли бути підставою для зменшення розміру стягнених аліментів, позивач не надав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що справа про стягнення з нього аліментів була розглянута в його відсутність, а тому він був позбавлений можливості надати відповідні докази на свій захист, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 не був позбавлений можливості оскаржити судове рішення в апеляційному та касаційному порядку.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду апеляційної інстанції, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат