АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6430/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року місто Київ

справа № 753/20086/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Невідомої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь пеню за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру у розмірі 182405,52 грн. за період з 31.10.2016 року по 03.04.2018 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 29.04.2016 року між ним та КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, за яким відповідач прийняв на себе обов'язок передати йому у власність майнові права на квартиру у об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у строки та на умовах визначених цим договором, а покупець (позивач) зобов'язався сплатити ціну об'єкту відповідно до графіку оплат.

Зазначав, що за умовами укладеного договору продавець (відповідач) повинен передати покупцю (позивачу) об'єкт будівництва у термін до кінця ІІІкварталу 2016 року, але цю умову продавець (відповідач) не виконав у вказаний строк.

Вказував, що 03 квітня 2018 року між ним та відповідачем було складено акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1, за яким КП «Житлоінвестбуд-УКБ» передало йому квартиру, а він у повному обсязі здійснив оплату та прийняв квартиру.

Посилався на те, що відповідач неналежно виконав своє зобов'язання визначене у п.3.1.1 договору, оскільки передав квартиру з порушенням терміну, а відтак відповідно до п.5 договору КП «Житлоінвестбуд-УКБ»повинен сплатити пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов висновку, що за договором відповідач прийняв на себе обов'язок передати позивачу у власність лише майнові права у строки та на умовах визначених договором, проте такий висновок суперечитьп.3.1.1. договору, за яким відповідач прийняв на себе додатковий безумовний обов'язок передати позивачу у власність квартиру в термін до кінця III кварталу 2016 року, що й стало предметом спору.

Вказував, що висновок суду про те, що за умовами договору продавець (відповідач) у свою чергу повинен передати покупцю (позивачу) об'єкт будівництва у термін до кінця третього кварталу 2016 року, не відповідає обставинам справи, оскільки за договором «об'єктом будівництва» є весь житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в якому розташована квартира. При цьому жодним пунктом договору не передбачено обов'язку продавця (відповідача) передати покупцю (позивачу) саме об'єкт будівництва як житловий будинок. Отже подальші висновки суду за текстом рішення, щодо затримки передачі об'єкта у власність покупця (позивача) вважає помилковими, і такими, що не відповідають обставинам справи.

Зазначав, що суд першої інстанції не застосував ст.610 ЦК України при дослідженні порушення відповідачем свого окремого обов'язку щодо передачі позивачу квартири (п.3.1.1. договору), не надав правової оцінки порушенню строків виконання зобов'язання відповідачем щодо передачі квартири, не застосував ч.1 ст. 530 ЦК України та проігнорував наведену в позовній заяві правову позицію, викладену в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 року у справі №6-33468ск15.

Від відповідача КП «Житлоінвестбуд-УКБ» до Апеляційного суду міста Києва надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, в якій відповідач вказував, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Посилався на те, що відповідачем п.3.1.1. договору не порушений, оскільки майнові права на квартиру були передані позивачу відповідно до акту та на вимогу покупця надається вся інформація стосовно виконання умов договору. Зазначав, що доводи позивача фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду першої інстанції.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечувала та просила рішення суду першої інстанції у справі залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2016 року між КП «Житлоінвестбуд-УКБ» ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майнові права (будь-які права, пов'язані з предметом договору, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та вимоги), що належать продавцеві, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 14 поверсі у об'єкті будівництва, який розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (далі-Квартира), майнові права на яку складають предмет договору, вимоги щодо якісних та кількісних характеристик якої визначені у додатку №1 до цього договору, та сплатити продавцеві вартість переданих майнових прав, визначену у пункті 4.1 цього договору. Кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований об'єкт будівництва: НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва житлових будинків, в тому числі доступного житла, та будівництва загальноосвітної школи з бассейном.

Пунктом 3.1договорупередбачено, що продавець зобов'язаний:

в термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року передати відповідну квартиру в об'єкті будівництва покупцю (п. 3.1.1);

отримати сертифікат відповідності, що свідчить про готовність об'єкта будівництва до експлуатації, у встановленому законодавством порядку:

замовити за власний рахунок та отримати технічний паспорт на квартиру;

письмово повідомити покупця про дату введення об'єкта будівництва в експлуатацію (п.3.1.2);

передати покупцю за актом майнові права на квартиру згідно із розділом 2 цього договору(п.3.1.3);

за вимогою покупця(його уповноваженого представника)надати інформацію стосовно виконання умов договору (п. 3.1.6).

За вказаним договором купівлі-продажу продавець КП «Житлоінвестбуд-УКБ» зобов'язався передати у власність покупця ОСОБА_1 майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а покупець - прийняти їх.

13 травня 2016 року між сторонами було підписано акт 25мп прийому-передачі майнових прав на квартиру, згідно якого продавець передавмайнові права на квартиру, а покупець у повному обсязі здійснив оплату та прийняв майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

У акті вказано, що продавець передав майнові права на квартиру, згідно договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 29.04.2016року.

Відповідно до п.5.1. договору сторони дійшли згоди, що за прострочення більш як на 180 календарних днів виконання своїх зобов'язань, визначених пунктами 3.1.1, або 3.1.6 цього договору продавець сплачує покупцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що відповідач неналежно виконав своє зобов'язання визначене у п.3.1.1 договору, оскільки передав квартиру з порушенням терміну, а відтак відповідно до п.5 договору КП «Житлоінвестбуд-УКБ»повинен сплатити пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно з ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За умовами частини третьої статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 ст.549, частиною 2ст.551 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, умови договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 29.04.2016 року, укладеного між КП «Житлоінвестбуд-УКБ» та ОСОБА_1 погоджені сторонами та не оспорені.

Поняття майнового права визначено у статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», згідно якого майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Згідно з ст.177 ЦК України об'єктам цивільного права є в тому числі і майнові права.

Відповідно до ст.566 ЦК України, предметом договору купівлі - продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Отже, враховуючи те, що до завершення будівництва об'єкту забудовник є власником лише матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, необхідно розглядати купівлю - продаж майнових прав як купівлю права вимоги від забудовника в майбутньому збудувати, ввести об'єкт в експлуатацію та передати власнику цих майнових прав квартиру або інше приміщення.

Так, згідно з Розділом 1 «Предмет договору» сторони дійшли згоди викласти термін «квартира» в договорі у наступній редакції: майнові права (будь-які права, пов'язані з предметом договору, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та вимоги), що належать продавцеві, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 14 поверсі у об'єкті будівництва, який розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 29.04.2016 року укладеного між сторонами предметом договору є право володіння, користування і розпорядження об'єктом нерухомого майна, який буде створений в майбутньому.

За вказаним договором купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно (квартиру) з усіма притаманними йому властивостями, а майнові права на ще не існуюче майно, яке може стати таким при сукупності всіх передбачених будівельною документацією обставин.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 29.04.2016року покупцю у термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року мала бути передана квартира, а не майнові права, колегіясуддів вважає необґрунтованими.

При цьому, договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 29.04.2016 року не встановлено терміну, у який продавець має отримати сертифікат відповідності, що свідчить про готовність об'єкта будівництва до експлуатації та ввести в експлуатацію об'єкт будівництва.

Відповідно до умов договору спорудження об'єкту капітального будівництва як житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 є одностороннім зобов'язанням продавця, який, виконуючи функції замовника і забудовника будівництва, лише після спорудження об'єкта зобов'язується повідомити покупця про дату введення об'єктав експлуатацію (п.3.1.2), і тільки після цього відповідно до п.3.3.2. договору у покупця виникає зобов'язання оглянути квартиру і підписати акт приймання-передачі квартири.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача про порушення відповідачем строків передачі у його власність квартири не грунтуються на умовах договору.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом з тим, судом не встановлено, що відповідачем були порушені вимоги ст.610 ЦК України та п.3.1.1 договору, а відтак підстави для застосування наслідків невиконання зобов'язань передбачених ст.611 ЦК України та п.5.1 договору відсутні.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не застосував ст.610 ЦК України при дослідженні порушення відповідачем свого окремого обов'язку щодо передачі позивачу квартири (п.3.1.1. договору), не надав правової оцінки порушенню строків виконання зобов'язання відповідачем щодо передачі квартири, не застосував ч.1 ст.530 ЦК України, колегія суддів вважає необгрунтованими виходячи з вищенаведеного.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції проігнорував правову позицію, викладену в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 року у справі №6-33468ск15, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки правові позиції викладені у постановах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не є обов'язковими для судів першої та апеляційної інстанцій.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: