Справа №569/9313/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судових засідань Довгалець Н.М.

за участю позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, що з 20 червня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей.

Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра.

Прийшла до висновку, що примирення неможливе. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують.

Також вказує, що дочки проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Натомість відповідач ухиляється від утримання дітей, хоча працює та має заробіток.

А тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноління, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу та сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки всіх його заробітків на неповнолітніх дітей.

Вислухавщи пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

З 20 червня 2005 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 20 червня 2005 року Тучинською сільською радою Гощанського району Рівненської області.

Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на полягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим.

Від даного шлюбу сторони по справі мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження дітей.

Стаття 180 СК України вказує, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, що зазначено в ч.2 ст.181 СК України. Будь-які письмові договори про сплату аліментів сторони не укладали.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2018 рік» установлено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн.

Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків з 1 січня 2018 року необхідно на її утримання надавати не менше 746 грн. 00 коп. та 930 грн. 00 коп. відповідно.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України.

У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Позивач не має постійного доходу. А тому, їй важко одній утримувати дитину. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, який, будучи працездатною, молодою людиною, маючи задовільний стан здоров'я, інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.184 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх заробітків відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повнолітня.

Судові витрати, згідно із ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог.

Тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 20.06.2005 року Тучинською сільською радою Гощанського району, актовий запис № 07, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 (одна третя) частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі - сплачену суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована: АДРЕСА_1, РОНКП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 РОНКП НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10 грудня 2018 року.

Суддя Д.В. Пацко