Справа №601/1721/17
Провадження № 2/601/71/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Римар Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1721/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_3 про припинення договору поруки,

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_4

представника відповідача - Панченка Д.В.

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суд із позовом про визнання поруки, що виникла з договору поруки № 770/15-456 та № 770/15-454 від 27 лютого 2008 року, укладеного між сторонами, припиненим з 28.08.2008 року. Позивачів посилаються на те, що 27 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір не відновлюваної кредитної лінії № 770/9-635, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 85 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних. Для забезпечення вищезазначеного договору, було укладено договір поруки від 27.02.2008 року № 770/15-456 між відповідачем та ОСОБА_2 та договір поруки від 27.02.2008 року № 770/15-454 між відповідачем та ОСОБА_1 Позивачі вважають, що оскільки банк незаконно підвищив процентну ставку за кредитним договором без згоди поручителів та протягом шести місяців з моменту порушення основного зобов»язання, банк не пред»явив вимогу до поручителів, то вищевказані договора вважаються припиненими з 28.08.2008 року. Позичальник допустив прострочення з погашення заборгованості за кредитом більш ніж на рік, а тому саме з 28.08.2008 року почався перебіг визначений ч.4 ст. 559 ЦК України - шестимісячний строк на пред»явлення банком вимог до поручителів.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві. Просить поновити строк звернення до суду, оскільки причини пропуску строку є поважними. Так, його довіритель ОСОБА_1 за станом свого здоров»я не міг самостійно здійснювати представництво своїх інтересів та не мав змоги укласти угоду з адвокатом.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та пояснив, що 09.09.2008 року із позичальником укладено додаткову угоду до спірного кредитного договору, за якою банком збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами до 15.0% річних. Відповідно до цього, з поручителями - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також укладено додаткові угоди від 09.09.2008 року до договорів поруки № 770/15-454 та № 770/15-456 за якими п.2.1.1 та п.2.1.2 вказаних договорів викладено в такій редакції «повернення кредиту в сумі 106 259.45 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 28.02.2018 року із встановленням процентної ставки в розмірі 15.0% річних. Тому позивачі були повідомленні про зміну процентної ставки за кредитом. Шестимісячний строк на пред»явлення банком вимоги до поручителів не пропущений. Окрім того, представник відповідача вважає, що позивачами пропущено строки звернення до суду із даним позовом, так як про порушення, на їх думку, прав поручителів, їм було відомо ще в день підписання спірних договорів - 27 лютого 2008 року, а до суду із позовом вони звернулись 17 жовтня 2017 року. Також, відповідач ОСОБА_1 визнав свої зобов»язання за договором поруки, так як з його пенсії, згідно виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва постійно стягується заборгованість за кредитним договором № 770/9-635 від 27.02.2008 року, в якому він виступив поручителем. Тому, представник відповідача просить задовольнити подану ними 28.11.2017 року заяву про застосування строків позовної давності.

ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі.

18.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду подано заяву про забезпечення позову, яка розглянута судом та задоволена, про що винесена ухвала суду від 02 листопада 2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 грудня 2017 року скасовано ухвалу Кременецького районного суду від 02 листопада 2017 року про забезпечення позову та дане питання передано на новий розгляд до суду.

20 лютого 2018 року ухвалою Кременецького районного суду частково задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову.

20.02.2018 року судом винесено ухвалу про призначення судово-почеркознавчої експертизи та зупинено провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 11.07.2018 року поновлено провадження по справі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору невідновлюваної кредитної лінії № 770/9-635 від 27.02.2008 року, що укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, остання отримала в банку кредит у розмірі 85 000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13.5 % річних строком до 26 лютого 2018 року.

З договору поруки № 770/15-456 від 27.02.2008 року, що укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 слідує, що поручитель - ОСОБА_2 зобов»язалась перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником - ОСОБА_3 у повному обсязі зобов»язань за кредитним договором № 770/9-635 від 27.02.2008 року.

Згідно додаткової угоди № 1 від 09.09.2008 року до договору поруки №770/15-456 від 27.02.2008 року, що укладена між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, викладено п.2.1.1. та п.2.1.2 договору поруки №770/15-456 від 27.02.2008 року в наступній редакції «повернення кредиту в сумі 106 259 доларів США 45 центів з графіком погашення відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 26 лютого 2018 року, або в інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту; сплата процентів за користування кредитом, у розмірі 15% річних та комісій, визначених договором кредиту».

ОСОБА_1 зобов»язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником - ОСОБА_3 у повному обсязі зобов»язань за кредитним договором № 770/9-635 від 27.02.2008 року, що стверджується договором поруки від 770/15-454 від 27.02.2008 року.

З додаткової угоди № 1 від 09.09.2008 року до договору поруки №770/15-454 від 27.02.2008 року, що укладена між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, слідує, що п.2.1.1. та п.2.1.2 договору поруки №770/15-454 від 27.02.2008 року викладено в наступній редакції «повернення кредиту в сумі 106 259 доларів США 45 центів з графіком погашення відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 26 лютого 2018 року, або в інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту; сплата процентів за користування кредитом, у розмірі 15% річних та комісій, визначених договором кредиту».

Всі підписи від імені ОСОБА_1 у двох примірниках договору поруки №770/15-454 від 27.02.2008 року та підпис у додатковій угоді № 1 від 09.09.2008 року до договору поруки №770/15-454 виконано ОСОБА_1,що стверджується висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 26.06.2018 року.

Згідно рішення Третейського суду від 16.04.2010 року та виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3,, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 770/9-635 від 27.02.2008 року.

З нової редакції статуту АТ «Укрсоцбанк» зареєстрованої 06.07.2018 року слідує, що у зв»язку із зміною найменування юридичної особи, відповідно до рішення річних Загальних Зборів акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.04.2018 року, найменування банку змінено на акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України закріплено загальні умови виконання зобовязань, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст.548 ЦК України).

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання,забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів того, що банком порушено шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителів, що є підставою для припинення договору поруки, так як Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист від 28.09.2010 року про солідарне стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 № 770/9-635 від 27.02.2008 року. А посилання позивачів на те, що їм не було відомо про зміну процентної ставки, спростовується наявними в матеріалах справи додатковими угодами № 1 від 09.09.2008 року до спірних договорів поруки, що підписані між сторонами.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до частин 1, 9 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кременецького районного суду від 20 лютого 2018 року по даній справі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 81, 158, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, статтями 256, 257, 267, 526, 546, 553, 554, 559 ЦК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_3 про припинення договору поруки з 28.08.2008 року - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що встановленні ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.12.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, житель АДРЕСА_1

Позвач: ОСОБА_2, жителька с. Горинка Кременецького району Тернопільської області.

Відповідач: публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", місцезнаходження 03150, м. Київ вул. Ковпака, 29, .

Третя особа: ОСОБА_3, жителька с. Горинка Кременецького району Тернопільської області.

Головуючий: