КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/1250/18 Головуючий у І інстанції Баличева М.Б.
Провадження №22-ц/824/3750/2018 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Приходька К.П., Журби С.О., розглянув в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, апеляційний суд, -

У С Т А Н О В И В :

уквітні 2018 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2015 року в смт. Димер Вишгородського району Київській області по вул. Революції, 252 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN», номерний знак «НОМЕР_1», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2», під керуванням ОСОБА_5

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2», було завдано механічних ушкоджень.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання по Договору добровільного страхування наземного транспорту позивачем було виплачено Страхувальнику страхове відшкодування розмір 13 311, 10 грн.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено позивачем претензію про відшкодування збитків в порядку регресу.

Оскільки, станом на момент звернення до суду із позовом відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення даного питання, позивач просив суд стягнути з відповідача на своюкористь завдані збитки в розмірі 13 311, 10 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» суму завданих збитків у розмірі 13 311 (тринадцять тисяч триста одинадцять) гривень 10 копійок.

Судові витрати у виді судового збору у розмірі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні компенсовано за рахунок держави.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недотримання судом вимог процесуального законодавства, а саме, всебічності та повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та з застосуванням відповідних норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, як у задоволенні позовних вимог ПАТ «СК «АХА Страхування» відмовити.

Зокрема, серед доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач є інвалідом війни 2 групи, тому у відповідності до вимог законодавства відшкодування збитків, завданих даною дорожньо-транспортною пригодою, повинно проводитись Моторно - транспортним страховим бюро України.Крім того, вважає, що судом невірно застосовано положення ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, посилаючись серед іншого на ч. 2 ст. 1187 ЦК України, ст. 1191 ЦК України, прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача страхового відшкодування.

З указаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2015 року близько 12 години 50 хвилин в смт. Димер по вул. Революції, 252 Вишгородського району Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN», номерний знак «НОМЕР_1», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2», під керуванням ОСОБА_5

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.13).

Майнові інтереси власника наземного транспортного засобу «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2», ОСОБА_5 пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної пригоди були застраховані в Страховій компанії «АХА Страхування» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 9832a4aa від 10 жовтня 2014 року (а.с. 10-12).

Позивач у відповідності до встановленого законом терміну повідомив Страхову компанію «АХА Страхування» про страховий випадок та надав всі необхідні документи Страховій компанії «АХА Страхування» (а.с. 17-20).

Згідно до рахунку - фактури № 654352_РФ_00312941 від 21 липня 2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2» склала 15 611, 10 грн. (а.с.36).

Виконуючи взяті на себе зобов'язання по договору страхування Страховою компанією «АХА Страхування» було виплачено ОСОБА_5 страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту №1.003.15.10098/VESKO15988 від 22.07.2015 року склав 13 311, 10 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, вимоги страхової компанії, яка виплатила страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту, до винної у ДТП особи в межах фактичної виплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини регулюються положеннями ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставними, оскільки правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є різними.

В той же час, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції помилково послався у мотивувальній частині рішення на положення ст. 1194 ЦК України та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, шляхом зміни рішення суду першої інстанції, виключивши з мотивувальної частини посилання на вказані правові норми.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не вірно було визначено суму заподіяної шкоди в сумі 15 611, 10 грн., оскільки транспортний засіб «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2», до ДТП був в експлуатації вісім років.

Також зазначено, на транспортному засобі «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2» ще до укладання договору добровільного страхування наземного транспорту вже були наявні механічні пошкодження правового заднього крила та заднього бамперу автомобіля. Огляд вказаного транспортного засобу був проведений через п'ять днів після дорожньо-транспортної пригоди.

Вищезазначені доводи апеляційної скарги спростовують актом огляду транспортного засобу від 15 липня 2014 року та рахунком - фактури № 654352_РФ_00312941 від 21 липня 2015 року.

Крім того, відповідачу судом першої інстанції було роз'яснено його право заявити клопотання про призначення по справі експертизи з приводу оцінки розміру збитків понесених за ремонт транспортного засобу «SUZUKI», номерний знак «НОМЕР_2»,однак ОСОБА_4 не скористався наданим йому правом та жодних клопотань щодо вищезазначеного під час розгляду справи судом першої інстанції не заявляв та до суду не надав.

Колегія суддів вважає доводи на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі є не доведеними та не обґрунтованими.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків щодо наявності підстав для задоволення позову, виключаючи посилання на норми законодавства, які регулюють правовідносини за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,Київський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 1194 ЦК України та положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Д.О. Таргоній

С.О.Журба

К.П.Приходько