Номер провадження: 22-ц/785/3441/18
Номер справи місцевого суду: 517/605/17
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання правочину купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

встановив:

05.12.2017 року до Фрунзівського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_2 з позовом про визнання правочину купівлі-продажу дійсним, про визнання права власності.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, 20 грудня 2017 року, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить направити справу до суду першої інстанції для розгляду, посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що підстави звернення у вказаному судовому провадженні не є тотожними з підставами, які зазначені у провадженні у справі №517/220/17.

У судове засідання у суді апеляційної інстанції, призначене на 13.11.2018 року, сторони у справі не з'явились, належним чином були повідомлені про дату та час слухання справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26.11.2018 року, про що зазначено у вступній частині постанови апеляційного суду Одеської області.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено наступні обставини.

02 травня 2017 року до Фрунзівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання правочину купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, яку було зареєстровано та присвоєно єдиний унікальний номер справи № 517/220/17. 13 липня 2017 року вищевказана справа була розглянута та ухвалено рішення, яке набрало законної сили 25 липня 2017 року.

05 грудня 2017 року ОСОБА_2 знову подала до суду позов з тих самих підстав та між тими самими сторонами.

Так, у позовній заяві по даній справі різниця міститься в третьому пункті щодо виключення із спадкової маси житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, однак вищезазначений пункт є похідним та фактично констатує факт розгляду перших двох вимог. Як вказано вище по першим двом аналогічним позовним вимогам було прийняте рішення суду від 13 липня 2017 року, яким відмовлено в повному обсязі в задоволені вказаних позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) про відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

Відповідно ч.7 ст. 122 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження по даній справі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Так, судом апеляційної інстанції було витребувано цивільну справу №517/220/17з метою огляду.

З матеріалів витребуваної справи вбачається, що 11.05.2017 року до Фрунзівського районного суду Одеської області ОСОБА_2 подала позовну заяву до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, - ОСОБА_4, в якій просила визнати правочин купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, загальною площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,237 га кадастровий номер НОМЕР_2 за ОСОБА_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дійсним; визнати право власності на житловий будинок, який знходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, загальною площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,237 га кадастровий номер НОМЕР_2 за ОСОБА_2.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 липня 2017 року в позові відмовлено. Рішення набрало законної сили, судами вищих інстанції не переглядалось.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом частини другої статті 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 122 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відмова у відкритті провадження, серед іншого, можлива за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору (позову), який розглядається між тими самими сторони, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов'язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, необхідність застосування пункту 2 частини другої статті 122 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Спірні правовідносини у справі, у якій постановлено оскаржуване судове рішення, є тотожними у справі № 517/220/17, в якій ухвалено рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 липня 2017 року, яке набрала законної сили, про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини другої статті 122 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку, що сторони, предмет та підстава спору у цій справі є тотожними сторонам, предмету та підставі позову у справі № 517/220/17.

Таким чином, твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Крім того колегія суддів зазначає, що текст мотивування підстав позову є тотожними, лише деякі абзаци змінені місцями.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели б до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а вимоги скаржника про скасування вказаної ухвали районного суду не основані на законі і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 26.11.2018 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк