Єдиний унікальний номер 227/526/18 Номер провадження 22-ц/804/349/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № № 227/526/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа головний державний виконавець Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Уколова Г.Г., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2018 року (суддя Хоменко Д.Є.),

в с т а н о в и в :

21 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа головний державний виконавець Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Уколова Г.Г., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 20 лютого 2018 року позивачу стало відомо, що у Добропільському МРВ ДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження №55681852 на підставі виконавчого напису №13878 від 22 вересня 2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. За вказаним виконавчим написом з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» була стягнута заборгованість у розмірі 58186,60 грн., яка складається з: 2986,84 грн. - заборгованість за кредитом, 46302,18 - заборгованість за відсотками, 3936,31 - заборгованість з пені, 500 грн. та 2661,27 грн. - заборгованість по штрафам, 1800 грн. - витрати за вчинення виконавчого напису. Заборгованість за період з 18 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року за 2143 дня за кредитним договором б/н від 18 серпня 2011 року. Позивач вважає зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус вчинив виконавчий напис по стягненню грошей за строк більше ніж 3 роки, та не перевірив безспірність стягнутої суми. Не існує договору кредиту на який посилається нотаріус. Згідно виконавчого напису не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Також вказується про стягнення пені та штрафу, тобто два види стягнення за одне і теж порушення. Вказані підстави свідчать про наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише у судовому порядку. Окрім того, нотаріусу не були надані відомості про те, що боржнику була направлена вимога про погашення заборгованості із зазначенням її розміру, тому банком не було надано всіх документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставах виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Разом із тим, згідно п.п.3.1 п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О. 22 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №13878, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 56386,60 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа головний державний виконавець Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Уколова Г.Г., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Безспірність заборгованості нічим не підтверджена. Суми штрафних санкцій нараховані незаконно. Досудових вимог стягувача позивач не отримував. Під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості. Крім того, не дотримано умови щодо вчинення виконавчого напису, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав лист, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Третя особа головний державний виконавець Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Уколова Г.Г. в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення згідно із ст. 264 ЦПК України суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати та інше.

Проте рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позові, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис нотаріуса №13878 від 22 вересня 2017 року було вчинено із дотриманням Закону України «Про нотаріат» та розділу ІІ глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивачем не доведено недійсність виконавчого напису нотаріуса, тому суд вважав, що вимоги позивача є необґрунтованими на законі та задоволенню не підлягають.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 вересня 2017 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щвець Р.О. від АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором б/н від 18 серпня 2011 року у розмірі 58186,60 грн., яка складається з 2986,84 грн. - заборгованість за кредитом, 46302,18 - заборгованість за відсотками, 3936,31 - заборгованість з пені, 500 грн. та 2661,27 грн. - заборгованість по штрафам, 1800 грн. - витрати за вчинення виконавчого напису, заборгованість за період з 18 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року за 2143 дня (а.с.94).

До заяви приватному нотаріусу стягувачем було додані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису нотаріуса; копії кредитного договору (анкета-заява про приєднання к умовам та правилам надання банківських послуг); розрахунок заборгованості за договором б/н від 18 серпня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, станом на 30 червня 2017 року; письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, яка адресована ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1; розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку; опис вкладення в цінний лист; довіреність представника ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.93-103).

22 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щвець Р.О. на підставі зазначеної заяви та доданих до неї документів був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13878, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за 2143 днів, а саме з 18 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року, у розмірі 58186,60 грн., яка складається з 2986,84 грн. - заборгованість за кредитом, 46302,18 - заборгованість за відсотками, 3936,31 - заборгованість з пені, 500 грн. та 2661,27 грн. - заборгованість по штрафам, 1800,00 грн. - витрати за вчинення виконавчого напису.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках, і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2,1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягають витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 50 Закону «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчинені, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчинені, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16.18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за №6-887 цс17).

В обґрунтування позову, а також в апеляційній скарзі позивач, крім іншого, посилався на те, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», зазначені в заяві про вчинення виконавчого напису, неправомірні. Зокрема, позивач не погоджувався з нарахованою пенею у розмірі 3936,31 грн. та штрафами в сумі 2661,27 грн., зазначеними у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, посилаючись на вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно із заявою банку та розрахунку заборгованості, наданих нотаріусу, вбачається, що заборгованість за кредитним договором розрахована станом на 30 червня 2017 року.

Приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за строк з 18 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року, сума стягнення - 56386,60 грн., яка включає пеню і штрафи.

Разом з тим, статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є смт.Новодонецьке Добропільського району Донецької області, в якому позивач зареєстрований з 2006 року (а.с.13).

Отже, сам факт наявності діючої норми закону, згідно з якою забороняється на час проведення АТО нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася АТО, є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів апелянта про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу надавалися документи, передбачені законом для вчинення виконавчого напису, зокрема, щодо реєстрації та проживання боржника, згідно з якими вбачається, що ОСОБА_1 проживає в зоні АТО.

Крім того, нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь АТ КБ «Приватбанк» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором б/н від 18 серпня 2011 року, на якій відсутня дата її складання банком, була направлена ОСОБА_1 згідно списку згрупованих поштових відправлень 08 вересня 2017 року, а виконавчий напис було вчинено 22 вересня 2017 року, тобто через чотирнадцять днів (а.с.99-100). Окрім того, матеріали справи не містять доказів отримання направленої кореспонденції боржнику із вказаною письмовою вимогою.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору не було враховано, що нотаріус вчинив виконавчий напис через 14 днів після того, як банк направив боржнику письмову вимогу щодо усунення порушень за кредитною угодою, не дотримавшись при цьому 30-денного строку, встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Недотриманням приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О. вказаних вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника, було порушено права ОСОБА_1 на спростування розміру заборгованості.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо недотримання строку позовної давності є обґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2011 року б/н, починаючи з 18 серпня 2011 року ОСОБА_1 не виконував кредитні зобов'язання та допустив прострочення платежів. При цьому суд першої інстанції не надав належної оцінки дотримання при вчиненні нотаріусом виконавчого напису вимог щодо безспірності заборгованості відповідача перед банком, не звернувши увагу на те, що у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності, а саме з 18 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років, що не відповідає вимогам положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат».

З огляду на викладене, вбачається, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення виконавчого напису. Однак суд першої інстанції формально вирішив спір, вищенаведеним обставинам належної оцінки не надав.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають викладеним у рішенні обставинам справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, тому на підставі статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа головний державний виконавець Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Уколова Г.Г., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №13878, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О. 22 вересня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором Б/н від 18 серпня 2011 року за період з 18 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року в сумі 56386,60 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

О.Д.Канурна

Л.І.Соломаха

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна