Справа № 524/3979/18
Провадження № 2/524/1755/18
12.11.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Крижановській Я.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Позивач просила суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю.
Позов обґрунутувала тим, що з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини не спілкується з сином з 2010 року. Наразі у неї виникла проблема у реєстрації дитини за місцем проживання, оскільки місце проживання дитини з нею не визначено.
Позивач та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, на адресу суду направили заяву по слухання справи без їх участі, позов підтримали та просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини відсутності не повідомляв, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлений через оголошення на сайті судової влади та поштою, відзив на позов не подавав.
Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Ухвалою судді від 26.06.2018 року у справі відкрито провадження.
Ухвалою суду від 16.10.2018 року підготовче провадження у справі зарито, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою судді від 26.06.2018 року та ухвалою суду від 16.10.2018 року здійснено виклик відповідача через оголошення на сайті судової влади України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши інші надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи:
Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували фактичних шлюбних відносинах. Мають спільну дитину - малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дитина проживає з матір'ю. Фактичні шлюбно-сімейні відносини сторони припинили з липня 2010 року. Із вказаного періоду позивач самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина. Позивач по справі офіційно працевлаштована, має регулярний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно.
Батько не спілкується та не цікавиться життям дитини, не відвідує, не надає матеріальної допомоги.
У квітні 2018 року позивач отримала в оренду житло, а саме: кімнату у м. Горішні Плавні, по вул. Миру, 8, кім. 511 (а.с. 8-10 договір про тимчасове проживання в гуртожитку та ордер на житлову площу в гуртожитку), та звернулась до Сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Горшньоплавнівської міської ради із заявою про реєстрацію свого місця проживання та сина. У звязку з тим, що місце проживання дитини не визначено з матірю, листом № М-371-П від 22.05.2018 року їй було відмовлено у реєстрації дитини за вказаною адресою.
Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Горшньоплавнівської міської ради № 03-26/2831 від 05.09.2018 року місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з матірю.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.
При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Суд пересвідчився у тому, що з часу припинення між сторонами фактичних шлюбно-сімейних відносин з 2010 року, батько фактично відсутній у житті дитини; дитина проживає з матір'ю, яка турбується про нього як соціально та матеріально.
З урахуванням таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись викладеним, відповідно до ст. 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспортні дані суду не відомі, адреса: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) 704 грн. 80 коп. у відшкодування судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення 22.11.2018 року.
Суддя