Справа № 419/3399/18
Провадження № 2/419/769/2018
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 грудня 2018 року суддя Новоайдарського районного суду Луганської області Мартинюк В. Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

05.12.2018 р. ОСОБА_1 звернулася до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Ознайомившись із позовною заявою, вважаю за можливе на підставі ст. ст. 175,177 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» залишити її без руху з наступних підстав.

Положеннями статті 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 1 статті 3, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить1762,00 грн.

У п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України законодавець закріпив, що ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

При подачі позову позивачем було визначено ціну позову в розмірі 55000 грн. Однак, доказів, які б підтверджували визначення дійсної вартості земельної ділянки та житлового будинку, якими, зокрема є нормативна грошова оцінка земельної ділянки та вартість оцінки житлового будинку, позивачем не зазначено. Тобто, ціна позову не обґрунтована.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, до матеріалів справи не додано квитанції про сплату судового збору. Позивач надав до суду заяву про звільнення її від сплати судового збору у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, проте доказів в обґрунтування такого становища до заяви додано не було.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі»(CASE OF KREUZ v. POLAND)(Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, дана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 175, 277 185 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя В. Б. Мартинюк