Справа № 663/2901/16-ц
Провадження № 2/663/409/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Клімченка М.І.,

секретаря Ворфоломєєвої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Скадовську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 01.09.2006 року вона є власником 1/6 частини квартири №2 житлового будинку №168 з надвірними спорудами по вул. Комунарів (Маріїнська) в м. Скадовськ. Власником іншої частини квартири №2 житлового будинку №168 з надвірними спорудами є її сестра ОСОБА_2 У звязку з тим, що вона з відповідачкою не змогли знайти компромісу щодо користування спільним майном просила визначити порядок користування житловим приміщенням квартири №2 житлового будинку №168 з надвірними спорудами по вул. Комунарів (Маріїнська) в м. Скадовськ виділивши в користування позивачки кімнату №9, а нежилі та підсобні приміщення залишити у загальному користуванні.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 06.01.2017 року у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 09.03.2017 року у справі призначена повторна судова будівельно-технічна експертиза.

Позивачка та представник позивачки у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених в позові та з урахуванням висновку експерта ОСОБА_3 №135/17 від 08.02.2017 року виділити ОСОБА_1 кімнату житлову площею 18.8 кв.м., що більше ніж належить згідно до її частки на 5,2 кв.м. Відповідачу виділити кімнату житлову «3» площею 11,3 кв.м, кімнату житлову «4» площею 16,0 кв.м, надвірні будівлі і споруди: сараї літ. «Б,Ж,З, И, К», погріб літ. «Л», навіс літ. «М», вбиральня літ «Т». Залишити у загальному користуванні із житлового будинку літ «А» коридор 1 площею 8,9 кв.м., прибудову літ. «а» площею 21,7 кв.м., а саме: кухню ІІ площею 7,1, коридор ІІІ площею 9,4 кв.м., кладову IV площею 5,2; прибудову літ «а1» - тамбур площею 4,8 кв.м., а також топкову літ. «В», з надвірних споруд огорожу літ. «2», ворота літ. «№3», хвіртку літ. «№4», водопровід «№1»

Стягнути з відповідачі судові витрати.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з висновками експертизи №135/17 від 08.02.2017 року не погодився, оскільки згідно неї позивачці виділяється кімната з значним перевищенням її частки. Просив виділити ОСОБА_1 житлову кімнату «4», площею 7, 7 кв.м. та підвал, що буде ідеально відповідати 1/6 домоволодіння відповідно до висновку повторної експертизи №17/355 від 10.04.2017 року проведеної судовим експертом ОСОБА_4

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 1/6 частки домоволодіння з надвірними спорудами № 168 по вулиці Комунарів в м. Скадовськ Херсонської області, що підтверджується рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01 вересня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.11.2008 року.

ОСОБА_2 належить на праві власності 5/6 часток домоволодіння з надвірними спорудами № 168 по вулиці Комунарів в м. Скадовськ Херсонської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло №44 від 20.08.1993 р. та спадковим договором від 26.07.2007 року. (а.с. 52 інвентарної справи)

В судовому засіданні встановлено і сторони цього не заперечували, що між ними тривалий час існують неприязні стосунки.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 08 лютого 2017 року № 135/17 встановлено один можливий варіант визначення порядку користування квартирою №2 по вул. Маріїнська (Комунаров), 168 в м. Скадовську відповідно до якого пропонується виділити ОСОБА_1 кімнату житлову «2» площею 18.8 кв.м., що більше ніж належить згідно до її частки на 5,2 кв.м. Відповідачу виділити кімнату житлову «3» площею 11,3 кв.м, кімнату житлову «4» площею 16,0 кв.м, надвірні будівлі і споруди: сараї літ. «Б,Ж,З, И, К», погріб літ. «Л», навіс літ. «М», вбиральня літ «Т». Залишити у загальному користуванні із житлового будинку літ «А» коридор 1 площею 8,9 кв.м., прибудову літ. «а» площею 21,7 кв.м., а саме: кухню ІІ площею 7,1, коридор ІІІ площею 9,4 кв.м., кладову IV площею 5,2; прибудову літ «а1» - тамбур площею 4,8 кв.м., а також топкову літ. «В», з надвірних споруд огорожу літ. «2», ворота літ. «№3», хвіртку літ. «№4», водопровід «№1»

Висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи №17/355 від 10.04.2017 року встановлено один можливий варіант визначення порядку користування квартирою №2 по вул. Маріїнська (Комунаров), 168 в м. Скадовську відповідно до якого пропонується виділити ОСОБА_1 жилу кімнату «4» площею 7,7 кв.м та підвал літ «Л». ОСОБА_2 пропонується виділити наступні приміщення: коридор «1» площею 8,9 кв.м., жилу кімнату «2» площею 18.8 кв.м., жилу кімнату «3» площею 11.3 кв.м., коридор «5» площею 7,8 кв.м.; надвірні будівлі і споруди: сараї літ. «Б,Ж,З, И, К», навіс літ. «М», вбиральня літ «Т». В загальному користуванні співвласників залишити прибудову літ. «а» площею 21,7 кв.м., а саме: кухню ІІ площею 7,1, коридор ІІІ площею 9,4 кв.м., кладову IV площею 5,2; прибудову літ «а1» - коридор площею 4,8 кв.м., а також топкову літ. «В», з надвірних споруд огорожу літ. «2», огорожа літ. «№3», огорожа літ. «№4», водопровід «№1»

Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України учасники спільної часткової власності здійснюють свої права за їх згодою та можуть домовитись про порядок користування і володіння майном, яке перебуває у їх спільній власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Однак, право власності за своєю правовою природою не є необмеженим.

На підставі частини другої статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з частиною п'ятою зазначеної статті, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

З огляду на частину сьому зазначеної статті діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Законодавчі обмеження здійснення права власності, які пов'язані із особливостями правового регулювання інституту права спільної власності містяться у спеціальних нормах глави 26 першого розділу Книги третьої Цивільного кодексу України «Право спільної власності».

Зокрема, як убачається із частини третьої статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Така компенсація може мати разовий або періодичний характер залежно від домовленості сторін або обставин справи.

За таких обставин вселення учасника спільної власності на житлове приміщення до іншого при відсутності технічної можливості поділу, виділу або встановлення порядку користування житлом, незначний розмір жилої площі якого не забезпечує фактичної можливості проживати та використовувати для житла площу, яка відповідає розміру частки у власності, не узгоджується із частиною третьою статті 358 ЦК України.

Крім того, стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, за наявності у національному праві відповідної норми частини третьої статті 358 ЦК України, вселення учасника спільної власності до іншого, який використовує приміщення для постійного проживання, за відсутності можливості надання учаснику спільної власності, який звернувся з такими вимогами, у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності порушує як право на недоторканість житла, гарантоване Конституцією України, так і право на повагу до свого житла, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак частина третя статті 358 ЦК України передбачає у цьому випадку право власника вимагати компенсації.

Виходячи із застосування практики Європейського Суду з прав людини при здійсненні правосуддя, термін «житло» в тлумаченні Суду означає насамперед місце, де особа є «вдома». Цей висновок здійснено в результаті аналізу семантичного значення цього терміну офіційними мовами Конвенції. Так, в англійському тексті вживається «home», що значить дім, житло; батьківщина; at home - удома; у французькому - «domicile» -житло; місце проживання; а domicile - вдома. Тобто наголос робиться на аспекті важливості об'єкту (помешкання) для особи, задоволення її потреб, а не на характеристиці самого об'єкту, приміром, його відповідності певним вимогам. Для порівняння, у статті 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

З огляду на викладене, суд не може взяти до уваги варіант запропонований судовою будівельно-технічною експертизою від 08 лютого 2017 року № 135/17 відповідно до якого позивачці пропонується виділити кімнату житлову «2» площею 18.8 кв.м. із значним перевищенням її частки в житловому будинку, оскільки це порушує майнові права відповідачки на належні їй 5/6 часток житлового будинку.

Також, на думку суду, є неприйнятним і варіант запропонований повторною судовою будівельно-технічною експертизою №17/355 від 10.04.2017 року, згідно якої пропонується виділити позивачці жилу кімнату «4» площею 7,7 кв.м. оскільки площа зазначеної кімнати не відповідає соціальним нормам житла, яка відповідно до Постанови КМУ №409 від 06.08.2014 року на даний час складає 13,65 кв.м. Отже проживання позивачки на вказаній житловій площі з дотриманням санітарно-гігієнічних та морально-етичних норм не можливе.

Враховуючи викладене та з огляду на триваючі неприязні відносини співвласників, суд дійшов висновку, що спосіб захисту права власності позивачки не є належним, а єдиним можливим і допустимим в такому випадку способом захисту є право вимагати від іншої співвласниці, яка володіє і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.І. Клімченко

Повний текст рішення

виготовлено: 10.12.2018 року