Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6380/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 50 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Трояновської Г.С., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/6380/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та своє утримання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 квітня 2018 року, постановлене під головуванням судді Сингаївського О.П., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4000 гривень щомісячно. Також просила стягувати аліменти на своє утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 3 жовтня 2015 року між нею та ОСОБА_2 укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2250.

Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час відповідач проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просила задовольнити позов.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 16 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 11 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 11 серпня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Стягнуто з відповідача в дохід державного бюджету України 704 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Вказує, що середньомісячний дохід відповідача з урахуванням витрат, пов'язаних із сплатою єдиного податку, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також сплатою аліментів на утримання іншої неповнолітньої дитини в сумі 600 гривень згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира від 18 червня 2014 року у справі №295/18675/13-ц, становить близько 33730 гривень.

Крім того, звертає увагу суду на факт нікчемності договору найму житла від 15 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, на який посилався відповідач на підтвердження своїх щомісячних витрат, оскільки він укладений у простій письмовій формі. Окрім того, зазначене житло не зареєстроване у встановленому законом порядку як об'єкт нерухомості.

Також зазначає, що із змісту листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 3 квітня 2018 року вбачається, що в період з 3 жовтня по 20 листопада 2017 року відповідачем були укладені депозити. Розміри щомісячних грошових внесків останнього становили від 5000 до 20000 гривень на місяць.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та пояснили, що відповідач отримує значні прибутки від зайняття підприємницькою діяльністю, пов'язаною з готельним бізнесом.

Відповідач в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі. При цьому, пояснив, що має незначний прибуток та щомісячно витрачає близько 20000 грн. за договором найму житлового приміщення. Окрім того, на його утриманні перебуває непрацездатна матір та він сплачує аліменти на утримання іншої неповнолітньої дочки.

Представник ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу безпідставною, оскільки відповідач в добровільному порядку періодично надає матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_4. Окрім того, розмір аліментів, які просить стягувати ОСОБА_1, є занадто значним для відповідача, враховуючи його дохід від підприємницької діяльності та щомісячні витрати на проживання й догляд за непрацездатною матір'ю, а також сплату аліментів на утримання іншої дитини. Зазначені апелянтом договори про відкриття депозитних рахунків не мають жодного відношення до матеріального утримання дитини, оскільки внесені на депозит кошти є спільною сумісною власністю подружжя.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частинами 2,4 ст. 84 СК України також передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що 3 жовтня 2015 року між сторонами зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2 серпня 2017 року ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( а.с.6).

Долучений до матеріалів справи лист ОСББ «Родина+3» містить інформацію про те, що неповнолітня донька сторін проживає разом з матір'ю.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 червня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 12 листопада 2013 року й до досягнення дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що відповідач з 6 березня 2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність, пов'язану із забезпеченням фізичного комфорту, діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення, а також діяльність, пов'язану з наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна ( а.с.8).

Згідно з інформацією Черняхівського відділення Коростенської ОДПІ ОСОБА_2 за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року отримав 402493 грн. доходу від провадження господарської діяльності за спрощеною системою оподаткування та 9700 грн. 40 коп. інших доходів; за період з 1 січня 2017 року по 30 червня 2017 року отримав 193794 грн. 50 коп. доходу від провадження господарської діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що дохід відповідача значно перевищує прожитковий мінімум та, враховуючи сплату аліментів на підставі рішення суду на утримання іншої дитини, надає можливість забезпечити належне матеріальне утримання доньки ОСОБА_4, а також ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи ту обставину, що відповідач займається підприємницькою діяльністю у сфері готельного бізнесу та передає в оренду власне й орендоване житло, суд критично оцінює його пояснення щодо витрат на особисте проживання за договором найму житла, укладеним 15 січня 2015 року між ним та ОСОБА_5, за умовами якого відповідач є наймачем готелю, розташованого в м. Житомирі по провулку Шодуарівському, №4.

Періодична сплата відповідачем в добровільному порядку коштів на утримання дочки не впливає на визначення судом розміру аліментів та не звільняє його від подальшого обов'язку сплачувати аліменти.

Доказів про те, що на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна матір, суду не надано.

З огляду на вищезазначене, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн., а також аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн.

Таким чином, рішення в частині стягнення аліментів слід скасувати та постановити в цій частині нове рішення,- про часткове задоволення позову.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 квітня 2018 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; проживає за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з 11 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; проживає за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 серпня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2018 року.

Головуюча: Судді: