Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Подільський районний відділ державної міграційної служби м. Києва про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред'явила у суді позов до ОСОБА_2, третя особа - Подільський районний відділ державної міграційної служби м. Києва про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що позивач на підставі ордеру від 05.01.1989 року № НОМЕР_1 серія Б є користувачем квартири АДРЕСА_1.

В подальшому ОСОБА_2 також було поставлено на реєстраційний облік за цією адресою.

Позивач у поданому позові зазначає, що відповідач тривалий час не проживає за адресою: АДРЕСА_1, а тому втратила право користування цією квартирою.

Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду звернулась із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач також свого права на участь в судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала.

Представник Подільського районного відділу державної міграційної служби м. Києва в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що 05.01.1989 року було видано Ордер на житлове приміщення № НОМЕР_1 серія Б, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 8)

Згідно Довідки Форма № 3 від 23.10.17 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані 3 особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 9)

Як вбачається з Актів від 31.05.2017 року, 27.06.2017 року, 24.07.2017 року, 28.08.2017 року, 18.09.2017 року, 20.10.2017 року, 13.11.2017 року, складених та затверджених КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», а також посвідчених підписами сусідів, ОСОБА_2 за даною адресою не проживає (а.с. 10-15)

Згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Правовідносини, що виникли регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Житлового кодексу Української РСР.

Згідно положення ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частина 2 вказаної норми передбачає, що якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи має бути зареєстроване у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала, зазначила, що проживає наразі в Російській Федерації, надала докази реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Подільський районний відділ державної міграційної служби м. Києва про позбавлення права користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко