Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2018 р. Справа № 608/39/18

Номер провадження2/608/131/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

представника відповідачів Кушнірчук Н. М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна», Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» про визнання незаконними та скасування наказів Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» №№ 585-В та 628-К від 7 грудня 2017 року, поновлення на роботі, виплату середньомісячного розміру заробітної плати, відшкодування шкоди здоров'ю, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна», Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» про визнання незаконними та скасування наказів Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» №№ 585-В та 628-К від 7 грудня 2017 року, поновлення на роботі, виплату середньомісячного розміру заробітної плати, відшкодування шкоди здоров'ю.

В позовній заяві позивачка вказала, що згідно наказу Чортківської філії ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» № 545-К від 27 жовтня 2017 року була прийнята на роботу на посаду учня в'язальника схемних джгутів, кабелів та шнурів групи формування кабельних мереж підвідділу виробництва. Згідно наказу № 585-В від 7 грудня 2017 року до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (за прогули без поважних причин) і наказом № 628-К від 7 грудня 2017 року її звільнено з роботи на підставі цієї норми закону. ОСОБА_2 вказує, що фактично її невиходи на роботу пов'язані із захворюванням, яке вона отримала внаслідок порушення представниками управлінського персоналу з охорони праці обов'язків і створення небезпечних умов праці. В періоди з 10 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року, та з 20 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року вона хворіла, що підтверджується відповідними листками непрацездатності, захворювання відстежувалось сімейними лікарями. 30 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Чортківської місцевої прокуратури із заявою щодо небезпечних умов праці на виробництві. 1 грудня 2017 року позивачка надіслала на ім'я директора філії Білобровко О. І. заяву про надання їй відпустки з 1 грудня 2017 року по 5 грудня 2017 року. Також вона зверталася із заявою на ім'я генерального директора товариства щодо сприяння у здійсненні оплати за медичне обстеження в зв'язку з погіршенням її стану здоров'я, тобто надання їй матеріальної допомоги.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 вважає, що не порушувала трудової дисципліни, свої невиходи на роботу обґрунтувала офіційними документами та пояснювальними записками, а зі сторони відповідача було вчинено службове підроблення підстав її звільнення. Просить скасувати накази Чортківської філії ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» № 585-В та № 628-К від 7 грудня 2017 року, визнати їх незаконними, такими, що порушують її конституційні права; зобов'язати керівництво Чортківської філії ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» в особі директора Білобровко О. І. вжити заходів щодо поновлення на роботі ОСОБА_2 та нарахування і виплати їй грошових коштів у розмірі середньомісячної зарплати, які б вона мала отримати за період, що не працювала; відшкодувати 5 500 гривень за змушені невиходи на роботу з 8 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року, 1683 гривні - за невиходи на роботу з 1 січня 2018 року по 9 січня 2018 року, розраховуючи від розміру середньої оплати робочого дня 187 гривень і щомісячного окладу в сумі 3900 гривень; відшкодувати позивачці грошові кошти, витрачені нею на придбання медикаментів в сумі 618 гривень 98 копійок.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна», Чортківська філія товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» надали відзиви на позовну заяву, з яких вбачається, що відповідачі заперечують позовні вимоги ОСОБА_2, просять відмовити у задоволенні її позову з огляду на наступне. Відповідно до Положення про Чортківську філію Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕ Борднетце-Україна" від 19 вересня 2016 року філія не має статусу окремої юридичної особи та діє на принципах підлеглості і підзвітності органам управління підприємства. З 30 листопада 2017 року по 3 грудня 2017 року учень в'язальника схемних джгутів, кабелів та шнурів групи формування кабельних мереж підвідділу виробництва ОСОБА_2 була відсутня на роботі, що є порушенням трудової дисципліни. На підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України роботодавець має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. А відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Діючи у повній відповідності до зазначених норм закону підприємство зажадало від ОСОБА_2 пояснень її відсутності на роботі з 30 листопада 2017 року по 3 грудня 2017 року. У пояснювальній записці позивачка зазначила причиною своєї відсутності на роботі нібито протиправні дії начальника охорони об'єкта 19 листопада 2017 року та 29 листопада 2017 року, страх вчинення політичної провокації та ряд інших безпідставних звинувачень. Жоден із наведених аргументів відповідач не вважає об'єктивною підставою невиходу на роботу.

На підставі отриманого від ОСОБА_2 листа генеральний директор Екхарт Бістрам видав розпорядження № 436 від 5 грудня 2017 року «Про перевірку фактів заяви працівниці Чортківської філії ТОВ "СЕ Борднетце-Україна" ОСОБА_2 від 1 грудня 2017 року», на що отримав пояснювальну записку від 8 грудня 2017 року від директора Чортківської філії Білобровка О.І. щодо звільнення ОСОБА_2, а також про забезпечення безпечних умов праці та пропускного режиму на підприємстві. Безпосереднім керівником ОСОБА_2, керівником групи ФКМ підвідділу виробництва Дамкою Ю. М. 7 грудня 2017 року подано рапорт на застосування дисциплінарного стягнення до працівниці ОСОБА_2 у вигляді звільнення та додано Табелі обліку робочого часу до нього за листопад-грудень 2017 року. Таким чином, згідно наказу 585-в від 7 грудня 2017 року «Про порушення трудової дисципліни» було застосовано до ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП, а згідно наказу № 628-К від 7 грудня 2017 року її звільнено з роботи за прогули без поважної причини.

Позовна заява ОСОБА_2 містить цілий ряд припущень про нібито погіршення її здоров'я із вини товариства з обмеженою відповідальністю "СЕ Борднетце-Україна" та Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю "СЕ Борднетце-Україна". Проте документи, які надаються нею для доказування не містять даних про її захворювання, спричинене виробничими умовами, в період роботи на підприємстві: з 10 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року (5 днів), з 20 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року (9 днів). Натомість ці дні хвороби оплачені позивачці у відповідності до законодавства та не є предметом спору. Вказані медичні довідки не містять інформацію про причини захворювання, пов'язані з її роботою на підприємстві, тому не можуть вказуватись як підстава поновлення на роботі. Факт прийому сімейним лікарем 1 грудня 2017 року не є підставою відсутності на роботі позивачки в період з 30 листопада 2017 року по 3 грудня 2017 року, так як позивачка працювала по 2-х змінному графіку, тому не була позбавлена можливості прибути в цей день на місце роботи в пообідню зміну згідно графіку змінності, що розпочинається о 15:00 годині. ОСОБА_2 в час фактичної відсутності на роботі надіслала поштовим відправленням заяву про надання їй відпустки з 1 грудня 2017 року по 5 грудня 2017 року. Проте у поданій заяві вона не зазначила, який саме вид відпустки вона просить, і вказана заява надійшла на підприємство 6 грудня 2017 року, а тому така відпустка їй не могла бути надана.

Погіршення стану здоров'я позивачки, якщо таке дійсно мало місце, не могло бути спричинене виробничими факторами на підприємстві виходячи із такого: У відповідності до колективного договору товариства з обмеженою відповідальністю "СЕ Борднетце-Україна" підприємство бере на себе зобов'язання забезпечити високі стандарти безпеки праці та виділяє значні кошти на заходи охорони праці. В Чортківській філії товариства з обмеженою відповідальністю "СЕ Борднетце-Україна" проведено атестацію робочих місць та затверджено перелік робочих місць, які за результатами атестації віднесено до робочих місць із допустимими умовами праці.

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 була правомірно звільнена із роботи за прогули та не має жодних законних підстав вимагати поновлення на роботі, виплати середньомісячного розміру зарплати, відшкодування шкоди здоров'ю.

В ході судового розгляду позивачкою було подано до суду численні клопотання, які під час розгляду справи по суті були розглянуті та вирішені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів - товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна», Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» - Кушнірчук Н. М. позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні з огляду на обставини, викладені у відзивах на позов.

Вислухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно ст. 1 Кодексу законів про працю України зазначений Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 вищезазначеного Кодексу працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом встановлено, що згідно наказу Чортківської філії ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» № 545-К від 27 жовтня 2017 року позивачка ОСОБА_2 була прийнята на роботу на посаду учня в'язальника схемних джгутів, кабелів та шнурів групи формування кабельних мереж підвідділу виробництва.

Тобто, між Чортківською філією ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» та позивачкою ОСОБА_2 було укладено трудовий договір.

У відповідності із наказом Чортківської філії ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» № 585-В від 7 грудня 2017 року «Про порушення трудової дисципліни» ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни, що проявилось у відсутності її на роботі без поважних причин з 30 листопада 2017 року по 3 грудня 2017 року, було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин).

Наказом Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» № 628-К від 7 грудня 2017 року ОСОБА_2, учня в'язальника схемних джгутів, кабелів та шнурів групи формування кабельних мереж підвідділу виробництва, звільнено з роботи 7 грудня 2017 року згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважної причини.

Підтвердженням того, що позивачка була відсутня на роботі в період з 30 листопада 2017 року по 3 грудня 2017 року є рапорт керівника групи ФКМ підвідділу виробництва Дамка Ю.М., табелі обліку робочого часу за листопад-грудень 2017 року, пояснення позивачки.

Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудові обов'язки працівників за своїм змістом означають виконання роботи, обумовленої трудовим договором або посадовими обов'язками, а порушення трудової дисципліни визнається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Виходячи із змісту ст. 147 КЗпП України, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни.

Слід зазначити, що за правилами ст. 149 КЗпП України визначений порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно з вимогами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дана норма є необхідною для правильного визначення наявності як самого проступку, так і відсутності поважних причин, оскільки саме відсутність поважних причин невиконання чи неналежного виконання трудових обов'язків є обов'язковою складовою правової підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

В ст. 36 Кодексу законів про працю України визначені підстави припинення трудового договору і однією з таких підстав є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно ст.ст. 40 та 41 зазначеного Кодексу.

Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП роботодавець може розірвати трудовий договір (як укладений на невизначений строк, так і строковий до закінчення його чинності) з працівником у разі його прогулу (в т. ч. у разі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 прогулом під час розгляду позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального навчального закладу).

При цьому суд зазначає, що згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1412цс17, невихід на роботу у зв'язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

1 грудня 2017 року позивачка ОСОБА_2 в період фактичної відсутності на роботі надіслала поштовим відправленням заяву про надання їй відпустки з 1 грудня 2017 року по 5 грудня 2017 року.

Згідно витягу із журналу реєстрації вхідної кореспонденції зазначена заява про надання відпустки надійшла на підприємство 6 грудня 2017 року, що також підтверджується Витягом із системи відстеження вантажу за номером декларації із сайту Укрпошти № 217.

Згідно ст. 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Судом не встановлено, що відпустка в період з 1 по 5 грудня 2017 року відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про відпустки" була обумовлена угодою між позивачкою та адміністрацією підприємства, а тому, виходячи з вищенаведених обґрунтувань, заява позивачки про надання такої відпустки не може бути підставою поважності причин невиходу її на роботу.

Довідка № 21 від 11 грудня 2017 року центральної амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Чорткова про перебування позивачки ОСОБА_2 на прийомі в сімейного лікаря 1 грудня 2017 року також не може бути підставою поважності причин невиходу останньої на роботу в період з 30 листопада по 3 грудня 2017 року, оскільки відповідно до вимог ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" їй в той день не видавався листок непрацездатності, а вищезазначена довідка не звільняє від роботи.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 вищезазначеного Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 цього ж Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, в ході судового розгляду справи відповідними доказами не підтверджено, що позивачка з поважних причин була відсутня на роботі в період з 30 листопада по 3 грудня 2017 року, а тому суд не знаходить підстав для поновлення позивачки на роботі. При цьому, суд зазначає, що притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності було проведено з дотриманням наведених вище вимог трудового законодавства. В зв'язку з цим вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

В позовній заяві ОСОБА_2 посилається на погіршення стану здоров'я внаслідок незадовільних виробничих умов, в зв'язку з чим вона лікувалася та витратила кошти на придбання медикаментів і такі кошти просить стягнути з відповідачів в сумі 618 гривень 98 копійок.

Відповідно до вимог ст. 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я працівнику визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а тому суд не має підстав для стягнення з відповідачів в користь позивачки, понесених нею витрат на придбання медикаментів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 була правомірно звільнена із роботи за прогули та не має жодних законних підстав вимагати поновлення на роботі, виплати середньомісячного розміру зарплати, відшкодування шкоди здоров'ю, позивачкою не доведено в ході судового розгляду тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що не дає суду підстав для задоволення позову.

Судові витрати в зв'язку з розглядом даної справи компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 21, 36, ч. 4 ст. 40, 139, 147, 149, 173 Кодексу законів про працю України, ст. 26 Закону України "Про відпустки", ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,--

ВИРІШИВ:

Відмовити за безпідставністю в позові ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна», Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» про визнання незаконними та скасування наказів Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» №№ 585-В та 628-К від 7 грудня 2017 року, поновлення на роботі, виплату середньомісячного розміру заробітної плати, відшкодування шкоди здоров'ю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення -- 9 квітня 2018 року.

Суддя: В. І. Парфенюк