Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лісняк К.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів Кузнецової К.В.,

Смирнова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 11 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Прокуратури Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_5 до Прокуратури Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янськ Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, яка обґрунтована тим, що 09.03.2015 року слідчим відділом лінійного відділу на ст. Слов'янськ УМВС України на Донецькій залізниці було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України та 02.04.2015 року позивачу по вищевказаному кримінальному провадженню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2017 року позивача визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за частиною 2 ст. 367 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. З 05.01.2015 року по 29.11.2017 року, тобто 2 роки 7 місяців та 24 днів позивач незаконно перебував під слідством та судом.

Слідчі дії проводились з грубим порушенням кримінально - процесуального законодавства, внаслідок чого позивач протягом 2 років 07 місяців та 24 днів знаходився в напруженому психологічному стані та постійних стресах. Позивач переживав за своє життя та життя своєї родини, особливо за життя та емоційний стан малолітньої дитини. Близьке оточення позивача знало, що його звинувачують у вчиненні злочину. Внаслідок переживань він неодноразово потрапляв до лікарні з підвищеним тиском, що загрожувало його здоров'ю, лікувався від інших хвороб, які були спричинені незаконними діями та тиском зі сторони органів дізнання, досудового слідства, прокуратури.

Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість моральних страждань, з урахуванням принципу розумності та справедливості, позивач оцінив моральну шкоду, завдану йому, в розмірі 1 000 000 грн.

Просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Відповідачем, Прокуратурою Донецької області, на адресу суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про часткове визнання позову з огляду на наступне.

ОСОБА_5 з 28.05.2015 року (дата повідомлення про підозру) по 29.12.2017 року (дата набрання вироком законної сили) перебував під слідством та судом за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 366 КК України.

Вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2017 року ОСОБА_5 виправдано у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) незаконне засудження та інші дії, що обмежують права громадян, є підставою для відшкодування шкоди.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 266/94-ВР, у наведених в ст. 1 Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

За ч. 3 ст. 13 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пунктом 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-УІІІ (далі - Закон № 1774-УІІІ) установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Зазначене обумовлено тим, що Законом № 1774-УІІІ замінено поняття «мінімальна заробітна плата» на «прожитковий мінімум для працездатних осіб». Однак, з урахуванням усього законодавчого масиву зміни внесено лише до основних законодавчих актів, а щодо інших прийнято вищевказану норму про застосування замість «мінімальної заробітної плати» « прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

У даному випадку закон про державний бюджет не підлягає застосуванню до спірних відносин, оскільки Закон № 1774-УІІІ є спеціальним щодо нього. Закон про державний бюджет визначає розмір мінімальної заробітної плати для всіх випадків, у той час як Закон № 1774-УІІІ - лише коли мінімальна заробітна плата застосовується «як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат».

Таким чином, розмір відшкодування має визначатися з мінімальної заробітної плати у сумі 1 762 грн. за формулою «1 762 грн. * кількість місяців перебування під слідством та судом».

ОСОБА_5 знаходився під слідством та судом 2 роки 7 місяців 2 дні з 28.05.2015 року (дата повідомлення про підозру) по 29.12.2017 року (дата набрання вироком законної сили).

З огляду на викладене, у ОСОБА_5 виникло право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 54727,72 грн. (31,06 місяців * 1 762 грн.).

Установлений законодавством розмір відшкодування враховує компенсацію психологічних переживань позивача, залагодження принижень його честі та гідності тощо. В зв'язку з чим, просили позов ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 54727,72 грн., у задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Відповідачем - Управлінням Державної казначейської служби України у м. Слов'янськ Донецької області, надано відзив, в якому відповідач заперечує проти даного позову в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 43 Бюджетного Кодексу України зазначено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Пунктом 13 частини 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, визначено, що видатки бюджету - кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. Відповідно до положень частини 2 ст. 2 Цивільного кодексу України - учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права, стаття 167 - Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, стаття 174 - Держава відповідає за своїми зобов'язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення, частина 2 статті 176 - юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад. Згідно з Положенням про державну казначейську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, відповідно до якого - Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів, Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках. Таким чином Казначейство не є розпорядником коштів державного бюджету, визначених бюджетною програмою на виконання судових рішень, які знаходяться на єдиному казначейському рахунку. Кошторисом Казначейства не передбачено бюджетні асигнування (які б перераховувалися на рахунки ДКСУ) на виконання судових рішень.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів з Державного бюджету України. Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецькій області є юридичною особою - територіальним органом Державної казначейської служби України, яке за позовом жодного відношення до суті спору не має. Таким чином позов пред'явлено до неналежного відповідача. Крім того, позивачем не надано будь-якого обґрунтування, розрахунку та доказів завдання моральної шкоди. Вважають, що наведені позивачем обставини та правові підстави суперечать положенням Бюджетного кодексу України, а позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27.09.2018 року та ордеру серії АА №1108387 від 27.09.2018 року, у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача - Прокуратури Донецької області, прокурор Кузнецова К.В., яка діє на підставі довіреності від 09.10.2018 року за № 05/2-483 вих18, в судовому засіданні позов визнала в частині стягнення з Держави Україна на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 54727,72 грн., надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню відзиву на позов.

Представник відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янськ Донецької області, Смирнов О.В., який діє на підставі довіреності №07-18/94 від 16.01.2018 року, в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем, крім того, позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та немає розрахунку завданої моральної шкоди.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив наступне.

26 травня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Вироком Слов'янського міськрайонного суду від 29.11.2017 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Вказаним вироком також визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину ОСОБА_7, визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України та виправдано за відсутністю в їх діях складу злочину ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області від 20.06.2018 року, апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишені без задоволення, а вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2017 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Частиною п'ятою статті 4 даного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд, погоджується з ствердженням позивача, що тривале перебування під слідством та судом, кримінальне переслідування, а саме притягнення його як обвинуваченого за ч. 2 ст. 367 КК України, створювало у його оточення негативне уявлення про нього, як про правопорушника, що спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, погіршення відносин із оточуючими людьми, позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок та бажань, необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя.

Таким чином, позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави.

За змістом частини другої статті 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Згідно із пунктом 1-1 частини першої статті 2 Закону встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів є підставою для виникнення права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

За приписами пункту 14 частини першої статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

У частині першій статті 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред'явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання виправдувальним вироком законної сили.

В своєму відзиві прокуратура Донецької області зазначає, що вирок відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 29.12.2017 року, що не відповідає дійсності. Вирок Слов'янського міськрайонного суду від 29.11.2017 року, яким ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, набув законної сили 20.06.2018 року (день постановлення ухвали апеляційного суду Донецької області від 20.06.2017 року). Отже, період для відшкодування моральної шкоди, визначений відповідачем - прокуратурою Донецької області, є помилковим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - 26 травня 2015 року до набрання виправдувальним вироком законної сили - 20.06.2018 року.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому при вирішенні цього питання необхідно виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Прокуратура Донецької області у відзиві посилається на пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, відповідно до якого мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Проте відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин відсутні.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що на час розгляду справи становить 3 723, 00 грн.

Аналогічна позиція міститься у правових висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 04 червня 2018 року у справі № 489/2492/17 (провадження № 61-8890св18), від 13 червня 2018 року у справі № 464/6863/16 (провадження № 61-10293св18), від 21 червня 2018 року у справі № 205/119/17 (провадження № 61-24700св18), від 25 липня 2018 року у справі № 607/14493/16-ц (провадження № 61-12051св18).

Отже, розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 визначається з мінімальної заробітної плати в розмірі 3723,00 грн. за період з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - 26 травня 2015 року до набрання виправдувальним вироком законної сили - 20.06.2018 року, що загалом становить: 3723,00 грн. * 36 місяців 25 днів = 137030,42 грн.

Щодо заперечень відповідача, Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янськ Донецької області, про те, що вони є неналежним відповідачем та що Державна казначейська служба України до суті спору не має жодного відношення, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з п.п. 1 п. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державна казначейська служба України.

Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Отже, належним відповідачем у спірних правовідносинах є держава Україна в особі відповідних органів, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до положень статей 3, 4 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

З огляду на викладене, суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 137030,42 грн.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355, 356 ЦПК України, ст.ст.23, 1167, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Прокуратури Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на відшкодування моральної шкоди 137030 (сто тридцять сім тисяч тридцять) грн. 42 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 07 грудня 2018 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького Апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко