КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/2602/15-ц

номер провадження: 22-ц/824/1134/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року у складі судді Антипової Л.О., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 26 червня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви №008-29153-260613. Позивач вказував, що відповідно до умов кредитної угоди відкрив відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 у національній валюті із встановленим кредитним лімітом у розмірі 15 000 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, однак неналежно виконував взяті на себе зобов'язання по сплаті кредитних коштів, внаслідок чого станом на 04 серпня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 26 655 грн., з яких: тіло кредиту у розмірі 9 150 грн, прострочене тіло кредиту у розмірі 5 850 грн та заборгованість за комісіями у розмірі 11 655 грн, яку ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 655 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відсутній формуляр або інша стандартна форма запропонованого позивачем договору. Вказує, що наявні у справі копії заяв, тарифи на обслуговування платіжних карт, анкета, опитувальна анкета, а також розрахунок заборгованості не можуть бути доказом на підтвердження існування у відповідача перед банком заборгованості, оскільки зміст цих документів є незрозумілим та з них не можна з'ясувати умови та порядок нарахування складових заборгованості.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в округах» ліквідовано апеляційний суд Київської області і апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, який розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з ліквідацією суду відповідно до ч.5 ст.31 ЦПК України вказана цивільна справа передана до Київського апеляційного суду і за результатами автоматизованого розподілу справи визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Верланова С.М., суддів Мережко М.В. та Савченка С.І.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону заочне рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, однак відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 26 655 грн, яка підлягає стягненню з нього на користь банку.

Однак з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 червня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви №008-29153-260613. Згідно умов кредитної угоди ПАТ «Дельта Банк» відкрив відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 у національній валюті із встановленим кредитним лімітом у розмірі 15 000 грн.

Обгрунтовуючи вимоги позову, ПАТ «Дельта Банк» зазначало, що у порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 04 серпня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 26 655 грн, з яких: тіло кредиту у розмірі 9150 грн, прострочене тіло кредиту у розмірі 5 850 грн та заборгованість за комісіями у розмірі 11 655 грн.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

На підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, ПАТ «Дельта Банк» надало заяву №008-29153-260613 (а.с.3), тарифи на обслуговування платіжних карт «Тарифний пакет «Нова Готівочка Старт» (а.с.3, зворот), анкету позичальника (а.с.5), опитувальну анкету фізичної особи (а.с.5-6) та ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_1 (а.с.7).

Як вбачається з наданих банком анкет, в них містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. При цьому, у вказаних анкетах відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, строк дії кредитної картки, цільове призначення кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 26 червня 2013 року кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України надані банком документи, не є належними доказами, які підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Колегія суддів вважає, що в заяві №008-29153-260613 від 26 червня 2013 року відповідач погодив, що ця заява разом з Правилами та Тарифами банку становить між ним та банком кредитний договір.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем доведено виникнення у відповідача зобов'язань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечував факт отримання кредитних коштів.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 15 000 грн (тіло кредиту у розмірі 9150 грн + прострочене тіло кредиту у розмірі 5 850 грн), яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк».

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки ОСОБА_1 у період з 26 червня 2013 року по 04 серпня 2014 року фактично користувався наданими ПАТ «Дельта Банк» кредитними коштами у розмірі 15 000 грн, а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за процентами на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами за період з 26 червня 2013 року по 04 серпня 2014 року здійснюється за формулою:

[ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] =[ Сума]

[15 000] х [7] /100% / 365 днів х[ 48 (з 26.06.2013 по 12.08.2016)] =[138,08]

[15 000] х [6,5] /100% / 365 днів х[245 (з 13.08.2013 по 14.04.2014)] =[654,45]

[15 000] х [9,5] /100% / 365 днів х[93 (з 15.04.2014 по 16.07.2014)] =[363,08]

[15 000] х [12,5] /100% / 365 днів х[19 (з 17.07.2014 по 04.08.2014)] =[97,60]

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_1 за процентами за користування кредитними коштами становить 1 253 грн. 22 коп.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2013 року у розмірі 16 253 грн 91 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 15 000 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 253 грн. 22 коп.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, на наведене вище уваги не звернув, не застосував норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі, оскільки при його ухваленні судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

ПАТ «Дельта Банк» при подачі позову сплатило судовий збір у розмірі 266 грн 55 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ «Дельта Банк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 162 грн 22 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2013 року у розмірі 16 253 грн 22 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 15 000 грн та заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 1 253 грн 22 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: