ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2018 року

м. Кропивницький

справа № 404/5296/17

провадження № 22-ц/4809/79/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Дочірнє підприємство «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії»

третя особа - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної ради у місті Кропивницькому,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 травня 2018 року у складі судді Павелко І.Л. за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної ради у місті Кропивницькому про застосування строку давності та встановлення суми розрахунків за послуги теплопостачання,

УСТАНОВИВ:

29.08.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії»(далі ДП «Кіровоградтепло»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної ради у місті Кропивницькому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила встановити строк позовної давності при розгляді розрахунків за послуги теплопостачання з абонентом №141035 ОСОБА_1 з ДП «Кіровоградтепло ТОВ ЦНТІ УНГА» станом на 01 серпня 2017 року, встановити суму розрахунків за послуги теплопостачання станом на 01 серпня 2017 року абонента № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з ДП «Кіровоградтепло ТОВ ЦНТІ УНГА» в межах строку позовної давності, з врахуванням наданих за цей період субсидій, в сумі переплати в розмірі 1313,65 грн.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 травня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив про його необґрунтованість та безпідставність.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення, яким встановити строк позовної давності при розгляді розрахунків за послуги теплопостачання з абонентом №141035 ОСОБА_1 з ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» станом на 01 серпня 2017 року, встановити суму розрахунків за послуги теплопостачання станом на 01 серпня 2017 року абонента № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» в межах строку позовної давності, з врахуванням наданих за цей період субсидій, в сумі переплати в розмірі 1313,65 грн.

Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

ОСОБА_1 зазначає, що просила встановити позовну давність згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, за заявою сторони, до розрахунків за послуги теплопостачання в межах строку позовної давності станом на 01.08.2017 р.

Звертає увагу на те, що неможливо розглядати оплату за 20 років. Квитанції не збереглися.

Стверджує, що по її розрахунками станом на 01.08.2017 року у абонента №141035 переплата в розмірі 1313 грн. 65 коп., що утворилась за рахунок наданої субсидії.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної ради у місті Кропивницькомув судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлено відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

ДП «Кіровоградтепло» подало заяву про розгляд справи за відсутності їх представника за наявними у справі доказами.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення позивача та її представника ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Судом встановлено, що позивач є споживачем послуг з теплопостачання, які надає ДП «Кіровоградтепло», на ім'я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та видано абонентську книжку, остання періодично сплачує за одержані послуги.

В обґрунтування доводів позовної заяви позивачем надано: - копію листа Управління соціального захисту населення ВК Фортечної районної у м. Кропивницькому ради від 31.07.2017 року, згідно якого за інформацією ТОВ «Кіровоградтепло» остання має заборгованість з послуг газопостачання в сумі 420,50 грн., та з послуг теплопостачання в сумі 1937,55 грн. (а.с.3); - копію листа Кіровоградської міської ради від 18.08.2017 року про наявність у ОСОБА_1 перед ДП «Кіровоградтепло» станом на 01.07.2017 року заборгованості за послуги централізованого опалення у розмірі 598,05 грн., що накопилася підсумком починаючи з жовтня 2005 року (а.с.4); - копію розрахунку заборгованості теплової енергії особового рахунку № НОМЕР_1, згідно якого ОСОБА_1 має заборгованість перед ДП «Кіровоградтепло» за спожиті послуги з теплопостачання в сумі 598,05 грн. (а.с.5-6); - платежі по розрахунку за теплопостачання за період 2014-2017 року (а.с.7-8), про наявність переплати в сумі 1313,65 грн., з якого не вбачається у кого наявна дана переплата, за які послуги, та ким видано вказаний розрахунок.

ДП «Кіровоградтепло» надало розрахунок заборгованості споживача ОСОБА_1, згідно якого остання має заборгованість в сумі 746,19 грн. (а.с.40-42).

ОСОБА_1 заперечує наявність заборгованості перед ДП «Кіровоградтепло» і надала до суду копії квитанцій про сплату за отримані послуги (а.с. 9-17), та копії повідомлень про призначення субсидії та розрахунків субсидії (а.с.18-28, 102-105,110-118,121).

Вказані письмові докази містять інформацію про періодичну сплату за надані послуги, проте не спростовують надані відповідачем розрахунки заборгованості, що виникла внаслідок неповної оплати за одержані послуги з теплопостачання.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою KM України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим якщо договором не вставлено інший строк.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно копії рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2005 року, яким задоволено частково позов ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги, встановлено наявність у ОСОБА_1 за період з 1997 року по 2005 рік заборгованості за несвоєчасні внесення платежів за теплову енергію, та з урахуванням, що до частини вимог спливла позовна давність, а також здійснювались часткові проплати за період з квітня 2002 року по квітень 2005 року, з ОСОБА_1 на користь ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» стягнуто 141 грн. 82 коп. боргу (а.с.43).

Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

При розгляді даного позову суд першої інстанції встановив, що нарахована відповідачем заборгованість в сумі 746 грн. 19 коп. утворилась з вини позивача, у зв'язку з тим, що нею не вчасно та не в повному обсязі сплачувались нараховані поточні платежі за надані послуги з теплопостачання.

Згідно п. 15 Положення про призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. № 848 після закінчення опалювального сезону невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газу та електропостачання для індивідуального опалення (в разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення) повертається підприємством виробником/виконавцем такої послуги до бюджету в повному обсязі на підставі акту розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидії.

Тобто, позивач не сплачуючи обов'язкову щомісячну плату, призначену Управлінням соціального захисту населення у Фортечному районі (згідно наданого раніше розрахунку видно, що ним сплачувалося по 1 грн. починаючи з грудня 2015 року), не брала до уваги, що згідно Положення невикористана сума субсидії в кінці кожного опалювального сезону поверталася до бюджету.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність з 01.08.2017 року до даних спірних правовідносин, про яку просить застосувати позивач, застосуванню не підлягає, оскільки ДП «Кіровоградтепло» позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 боргу за отримані послуги, у даній справі не заявлені і судом не розглядаються.

Суд дійшов правомірного висновку, що позивач звернулася до суду з необґрунтованими позовними вимогами, не зазначила, які саме її права та інтереси порушено відповідачем, та не надала належних і допустимих доказів, що відповідають вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України, на спростування розрахунку заборгованості споживача теплової енергії (а.с.40-42).

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту прав, а саме захист прав споживача, не суперечать положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 просила про захист її порушеного права як споживача, оскільки предметом спору є правомірність нарахування плати за послуги з централізованого, у тому числі, з урахуванням субсидії, та визначення розміру переплати з урахуванням встановленого законом строку позовної давності.

Згідно пункту 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо, зокрема:

5) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії;

6) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність у домогосподарства, що одержувало житлову субсидію у попередньому опалювальному (неопалювальному) сезоні, простроченої понад два місяці заборгованості з оплати обов'язкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, обов'язкової частки внеску/платежу на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії на наступний опалювальний (неопалювальний) сезон.

Житлова субсидія у випадках, передбачених підпунктами 5 і 6 цього пункту, призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку - з місяця, наступного за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі).

Згідно п. 14 Положення відомості, зазначені в абзацах другому - сьомому цього пункту, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення можуть отримувати також від організацій, що здійснюють нарахування плати за житлово-комунальні послуги, внесків/платежів об'єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком за договорами з управителями або об'єднаннями, виконавцями комунальних послуг, інформаційно-обчислювальних центрів, розрахункових центрів, центрів нарахування плати за житлово-комунальні послуги, центрів муніципальних систем управління тощо.

Заявник має право оскаржити до комісії або до суду рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щодо розміру призначеної субсидії або про відмову в призначенні житлової субсидії, а також рішення щодо подання документів на розгляд комісії.

Доказів того, що позивач письмово зверталась до відповідача про проведення звірки, матеріали справи не містять.

Надані відповідачем дані та розрахунки (а.с.40-42) позивачем не спростовані.

Правильність нарахування субсидії позивачем також не спростовано.

Таким чином, ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії» правильно визначено вартість наданих послуг теплопостачання з урахуванням тарифів і опалювальної площі, у тому числі субсидії за спірний період.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко