У х в а л а

Іменем України

04 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 591/6674/17-ц

провадження № 61-47596 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у якому просила визнати договір відступлення права вимоги від 18 вересня 2011 року недійсним.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено її до судового розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду із апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права в частині недотримання правил територіальної юрисдикції.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Останньою постановою апеляційного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 -

ОСОБА_5 залишено без задоволення. Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, справу направити до Подільського районного суду

м. Києва за встановленою підсудністю.

Касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень, оскільки згідно відбитку штампу на поштовому конверті подана 26 листопада 2018 року.

У прохальній частині касаційної скарги представник заявника просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції заявник отримав 26 листопада 2018 року, надавши відповідні докази.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, заявник подав докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження, а тому колегія суддів вважає за можливим його поновити.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами (стаття 107 ЦПК України (2004 року).

Відповідно до частини першої статті 113 ЦПК України (2004 року) позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного

з відповідачів за вибором позивача.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що місцезнаходженням одного із відповідачів -

ОСОБА_4 є АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Зарічного районного суду м. Суми, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов ОСОБА_6 поданий до Зарічного районного суду м. Суми із дотриманням правил територіальної підсудності.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушень норм процесуального права щодо визначення підсудності справи, що й перевірив суд апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, яка територіально належить до юрисдикції Подільського районного суду м. Києва, а інші відповідачі

не проживають та не зареєстровані у м. Суми не беруться судом до уваги

з огляду на таке.

Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, на час постановлення оскарженої ухвали суду першої інстанції адреса реєстрації ОСОБА_4 відносилася до територіальної юрисдикції Зарічного районного суду м. Суми.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК України (2004 року).

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтею 390 ЦПК України, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми

від 13 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області

від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк