Дата документу 04.12.2018 Справа № 311/759/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/759/18 Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/454/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат», про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.07.1995 року згідно наказу №1516 директора ОП «Запорізький залізорудний комбінат» він вперше був прийнятий на роботу до підприємства учнем підземного машиніста бурильної установки шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею.

Після неодноразових переведень та реорганізації підприємства 01.08.1997 року згідно наказу № 2129 голови ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» він був прийнятий на роботу підземним машиністом бурової установки 5 розряду шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею.

26.03.2007 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом № 6 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженим 11.04.2007 року начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнадзору Чередниченко О.Є., згідно з яким він на момент нещасного випадку мав 25 років 8 місяців загального стажу, з яких 11 років 8 місяців стажу трудової діяльності за професією. Причиною нещасного випадку став обвал кусків породи з приконтурного масиву в крівлі відрізного штреку по тріщинах, які сформувались під час роботи бурового станка НКР-100М внаслідок сприяння на масив ударно-кругового руху пневмоударника, розпірної колонки станка та зняття підтримуючого зусилля при її демонтажі із супутнім невиконанням сторонніми особами посадових обов'язків.

В результаті нещасного випадку він отримав політравму та тілесні ушкодження у вигляді відкритого над-підвертельного оскольчатого перелому правої стегнової кістки зі зміщенням кісних уламків, закритий перелом кісток тазу з порушенням безперервності тазового кільця за типом «метелик», множинні садна та забої.

Довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 073354 від 20.11.2007 року йому встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності, а також протипоказана важка фізична праця та тривала ходьба.

Після неодноразових оглядів довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0823212 від 24.04.2017 року йому остаточно встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності безстроково, а також протипоказана важка фізична праця та стато-динамічні навантаження.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АБ № 0034080 від 24.04.2017 року, йому визначено 30% втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з трудовим каліцтвом, амбулаторне та стаціонарне лікування невролога, травматолога, санаторно-курортне лікування в санаторіях з опорно-руховим апаратом.

Вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в наступному.

Внаслідок нещасного випадку на виробництві у 2007 році він в працездатному віці зазнав сильних фізичних та душевних страждань, ушкодження його здоров'я мають не відновлювальний характер, а його життя докорінно змінилось та втрачено можливість до повноцінного життя. За результатами отриманого каліцтва, він став інвалідом третьої групи довічно, він не може повноцінно пересуватись та працювати внаслідок 30% втрати працездатності, ушкодження здоров'я не дають йому змоги вести повноцінне життя, він терпить постійний душевний та фізичний біль, а також незручності, відсутність можливості вести нормальний спосіб життя також приносить йому додаткові нервові навантаження.

Внаслідок отриманого ушкодження здоров'я він позбавлений в повній мірі реалізації свого права на вільне пересування, працю, заробляти достатні гроші для утримання родини і все це вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя.

На підставі зазначеного просив стягнути в солідарному порядку з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та Підприємства з іноземними інвестиціями в формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» на його користь кошти в розмірі 150 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві та судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 45 000 грн.

Стягнуто з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2310 грн.

Стягнуто з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 220,92 грн.

В іншій частині судові витрати зі сплати судового збору віднесено за рахунок держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неналежну оцінку обставин справи, невірне обрахування розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, просить рішення суду змінити, додатково стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» на його користь кошти в розмірі 105 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, додатково стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 390 грн.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що судом першої інстанції вірно застосовано норми ст. 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком, що стався з позивачем.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу № 1516 від 07.07.1995 року ОСОБА_3 прийнятий на роботу до Орендного підприємства «Запорізький залізорудний комбінат» - учнем підземного машиніста бурильної установки шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею. 01.08.1997 року згідно наказу № 2129 голови ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат», позивач переведений підземним машиністом бурової установки 5 розряду шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею (а.с. 8 звор.).

Згідно з актом № 6 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженим 11.04.2007 року начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнадзору Чередниченко О.Є., 26.03.2007 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві (а.с.10-15).

На момент нещасного випадку позивач мав 25 років 8 місяців загального стажу, з яких 11 років 8 місяців стажу трудової діяльності за професією, під час виконання якої стався нещасний випадок.

Причинами нещасного випадку стали - основна: обвал кусків породи з приконтурного масиву в крівлі відрізного штреку по тріщинах, які сформувались під час роботи бурового станка НКР-100М внаслідок сприяння на масив ударно-кругового руху пневмоударника, розпірної колонки станка та зняття підтримуючого зусилля при її демонтажі; супутня: невиконанням посадових обов'язків.

Актом № 6/2 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженим 23.09.2014 року начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнадзору Корольовим К.В., Актом проведення повторного спеціального розслідування групового нещасного випадку, затвердженим 23.09.2014 року начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнадзору Корольовим К.В., підтверджено факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, який стався з ОСОБА_3 26.03.2007 року (а.с.16-29).

В результаті нещасного випадку, ОСОБА_3 остаточно встановлено діагноз: наслідки політравми у вигляді відкритого попереково-крижової радикуломіелопатії з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, нижнім легким парапарезом, нейрогенною переміжною кульгавістю, порушенням функції тазових органів, консолідований перелом правої стегнової кістки (металоостеосинтез) та кісток таза (а.с.33-38).

Довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 073354 від 20.11.2007 року, позивачеві встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності, а також протипоказана важка фізична праця та тривала ходьба. Довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0823212 від 24.04.2017 року, позивачеві встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності безстроково, а також протипоказана важка фізична праця та стато-динамічні навантаження (а.с.30-32).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АБ № 0034080 від 24.04.2017 року позивачеві визначено 30 % втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з трудовим каліцтвом, амбулаторне та стаціонарне лікування невролога, травматолога, санаторно-курортне лікування в санаторіях з опорно-руховим апаратом (а.с.37).

Як вбачається з трудової книжки позивача, копія якої є в справі, на даний час він працевлаштований на Підприємстві з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», де працює електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання (а.с.9)

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ОСОБА_3 працює на підприємстві відповідача, де під час виконання ним трудових обов'язків отримав інвалідність внаслідок трудового каліцтва, у зв'язку з чим за висновком МСЕК від 24.04.2017 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково зі втратою професійної працездатності 30%.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, а тому розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.

Право на отримання страхової виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

У п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Встановивши, що внаслідок трудового каліцтва позивач зазнав фізичного болю, проходив тривале лікування, втратив 30% професійної працездатності, став інвалідом третьої групи довічно, тобто ушкодження його здоров'я мають не відновлювальний характер, що безумовно змінило звичний уклад його життя, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок трудового каліцтва, встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 30%, характеру ушкодження здоров'я, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, належним чином обґрунтував свої висновки щодо стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 45 000 грн. і цей розмір вважав таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.

За роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (зі змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, та самого позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати професійної працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоров'я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Щодо розміру суми судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу.

За приписами ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язаних з розглядом справи, в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволенню позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно стягнуто з підприємства суму судових витрат позивача на професійну правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що у справі ухвалено законне і обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: