Справа № 570/2029/17
Номер провадження 2/570/214/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобовязання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки наявну заборгованість; та стягнути судові витрати.

У строк, встановлений судом, відповідачка подала до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що даний правочин був здійснений з порушенням процедури укладення договорів такого типу. Зокрема, зазначає про те, що позивачем було порушено вимоги п.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідачка покликається на положення п.п.5-8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що даний договір необхідно визнати недійсним. Відповідачка зазначає, що ознайомлення з умовами кредитування не було здійснено належним чином, що підтверджується відсутністю її підпису на «Условиях и правилах предоставления банковских услуг» наданих до суду, як доказ оформлення угоди кредитування.Відповідно до таких умов, відповідачка має сумніви з приводу того чи саме ці умови були надані їй для ознайомлення та чи працівник банку взагалі надав їй для огляду. Додатково вказує на те, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Також, відповідачка не погоджується з сумами зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими. Пояснює своє «злісне ухилення від сплати зобовязання» не можливістю оплати таких відсотків по кредитуванню у звязку з різкою зміною матеріального становище останньої повязаною з початком освоєння професійно-технічної освіти та втратою доходу. Зважаючи на положення ч.1 ст.261 та ч.2 ст.258 ЦК України, а також враховуючи те що Банк звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення штрафу та пені 12.05.2017р., вважає, що строки позовної давності до цих позовних вимог пропущені. Виходячи з вказаних пояснень вважає, що доводи Банку, які містяться в його позові стосовно наявних між сторонами кредитних правовідносин є безпідставними, оскільки сам кредитний договір, з огляду на численні порушення, що допущені при його начебто укладенні, є нікчемним, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представником позивача було подано пояснення, в яких він спростував твердження відповідачки щодо порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, зазначив, що банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді в результаті чого сторонами було підписано кредитний договір, який укладено відповідно до норм чинного законодавства. Вказує на те, що в Анкеті-Заяві зазначено: «Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку…». Щодо твердження відповідачки про пропущення строків позовної давност, посилаючись на правову позицію ВСУ (постанова №6-14цс14 від 19.03.2014 та постанова №6-61цс14 від 18.06.2014) зазначає, що перебіг строків позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього місяця дії картки, тобто з 31.08.2015 року. Вказує на те, на даний час відповідачка свої зобовязання за кредитним договором не виконала, розрахунок заборгованості не спростувала, контр розрахунок не подала, а тому просить суд задоволити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Відповідачка подала до суду заперечення на відповідь на відзив, які подані у формі додаткових пояснень. Свої заперечення мотивує тим, що банком не надано належних доказів, що б підтверджували чи спростовували наявність факту укладення кредитного договору. Зокрема, банком не надано оригіналів документів, що підтверджували б наявність кредитних відносин між банком та відповідачкою. Зазначає, що пояснення надані банком подані до суду з порушенням процесуальних вимог та форми даного пояснення. Покликаючись на положення ч.1 ч.261 ЦК України, вказує на те, що порушенням права можна вважати наступний день після здійснення відповідачем останнього платежу по кредиту, а саме 28.10.2014 року, а тому строки позовної давності вважає пропущеними. З огляду на вище викладене, вважає, що наявні всі підстави для відмови у задоволенні позову.

Представником позивача було подано відповідь на заперечення. В обґрунтування зазначає, що відповідачка приєдналась до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання відвідної анкети-заяви від 30.06.2011 року. З даної анкети-заяви чітко вбачається, що відповідачка заповнила заяву особисто, надала необхідну інформацію про себе для отримання кредитної картки та засвідчила особистим підписом згоду на оформлення кредитної картки. Сторонами при укладенні договору було обговорено усі істотні умови. З виписки, яку надав банк, чітко прослідковується, що відповідачка користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат здійснювала розрахунки. Зазначає, що оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між сторонами було укладено договір, які ніким не оспорений та є всі законні підстави для стягнення заборгованості. Зазначає, що банком надані докази, які підтверджують факт укладення договору та наявність не виконаних кредитних зобовязань. З огляду на значене, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Додатково зазначив, що при укладенні договору банк діяв у межах діючого законодавства. Відповідачка була поінформована з умовами надання банківських послуг. Банк не пропустив строки звернення до суду. Також на підтвердження суми боргу були надані детальні роздруківки з проведених банківських операцій. А тому вважають позов доведеним та просять задоволити заявлений позов.

Відповідачка не зявилась в судове засідання.

Представник відповідачки в судовому засіданні надав пояснення обставин викладених у відзиві та запереченнях. Додатково зазначив, що банком не подано доказів, які б підтверджували факт укладення кредитного договору, пояснення надані банком подані до суду з порушенням процесуальних вимог та форми, вважає строки позовної давності пропущеними. Просить суд взяти до уваги розрахунок заборгованості відповідачки за користування кредитом, відповідно до якого всі заборгованості перед АТ «ПРИВАТБАНК» погашено та відмовити у задоволенні позову.

Судом приймається до уваги, що за положеннями статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № б/н від 17.10.2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку.

Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежне виконаного зобов'язання. Ця сума визначається Кредитодавцем у Анкеті-Заяві з якою ознайомлений клієнт.

Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф + 5% від суми позову.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала: вона не виконує покладені на неї зобовязання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка має заборгованість 41 065,01 грн., яка складається, за розрахунком банку, з наступного:

- 4 522, 87 грн. - заборгованість за кредитом

- 31 348, 57 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 3 000 грн. - заборгованість за пенею;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 250 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1 943, 57 грн. - штраф (відсоткова складова).

Розрахунок суми заборгованості додається (розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Відповідачкою було подано розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом за період 10.08.2007 р. по 30.04.2017 р., яка складається, за розрахунком відповідачки, з наступного:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума відсотків
3887.0810.08.2007 - 31.12..8 %4785.77
4797.701.01.2013 - 31.08.201460830.0 %2397.54
4658.2501.09.2014 - 31.03.201521234.8 %941.55
4353.5901.04.2015 - 30.04.201776143.2 %3921.24
Загальна сума відсотків нарахована за період 10.08.2007р. по 30.04.2017р.12046,1

Суд погоджується з розрахунком заборгованості за відсотками за користування кредиту, наданим представником відповідачки, оскільки такий розрахунок проведений з урахуванням відсоткових ставок, зазначених Банком. А тому суд вважає безпідставне нарахування заборгованості за відсотками у розмірі 31 348, 57 грн., яка була нарахована банком.

У відповідності до правової позиції, яка міститься у постанові у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу за порушення умов договору у розмірі 250 грн. та 1 943, 57 грн. слід відмовити.

Також слід врахувати, що стягнення пені має відбуватися в межах річного періоду, і в даному випадку розмір пені за останній рік до дати 30.04.2017 року (часу проведення розрахунку заборгованості банком та звернення до суду з відповідним позовом) складає суму 1300 грн. А тому буде безпідставне стягнення пені у розмірі 3 000 грн., яка була нарахована банком за весь час прострочення заборгованості.

Таким чином, заборгованість відповідачки перед банком становить 17 868, 97 коп., яка складається з наступного:

- 4 522, 87 грн. - заборгованість за кредитом;

- 12 046, 10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 1 300 грн. - заборгованість за пенею.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК"до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р 3111, , вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) 17 868 грн. 97 коп. заборгованість за правочином № б/н від 17.10.2007 року; та 1600 грн. 00 грн. судові витрати (сплата судового збору), а всього 19 468 (одинадцять тисяч сто шістдесят пять) грн. 97 коп.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р 3111, , вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001).

Відповідачка: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканка АДРЕСА_1).

Суддя Красовський О.О.

Повнй текст рішення складено 08.12.2018 року