КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2039/2018
У Х В А Л А

29 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 359/8615/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Телегіної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником ЛитвиненкоОленою Леонідівною,

на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2018 року, постановлене у складі судді Муранової-Лесів І.В.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У листопаді 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18.05.2011 року у розмірі 13 940,24 грн., яка складається з: 5181,77грн,- заборгованість за кредитом, 6718,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн.,- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 640,01 грн.(процентна складова), а також понесені судові витрати в розмірі 1600 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 травня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку.

Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у результаті чого станом на 25.09.2017 має вищевказану заборгованість.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18.05.2011 року в розмірі 5335 гривень 61 коп., яка складається з: 4605 гривень 34 коп. - заборгованість за кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень - фіксована частина та 230 гривень 27 коп. - процентна складова та судові витрати в розмірі 1600 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Литвиненко О.Л. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині зменшення суми заборгованості за тілом кредиту, відмови у заборгованості по процентам та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов цій частині в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині прийнято без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження у цій справі необхідно зупинити до розгляду справи № 754/13763/15-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції посилався на те, що зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.05.2011 року та витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.6,7). Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.05.2011 відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відмовляючи у стягненні процентів, суд першої інстанції вважав, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, були ним змінені в односторонньому порядку.

Дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 19.11.2013 по 29.08.2014 р. включно - 27,60 % річних, з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно - 32,40% річних, з 01.04.2015 по 25.09.2017 включно - 42,00% річних (а.с.4,5). Таке нарахування не відповідає зазначеній в позовній заяві процентній ставці 27,60% річних.

У тому числі, як установлено судом, з 01.04.2014 була змінена формула нарахування відсотків (відсотки нараховуються як на тіло кредиту, так і на нараховані відсотки та санкції в попередньому періоді, а також застосовується кратність-2, що значно, в рази, змінює нараховані відсотки), що є порушенням п.2.1.1.12.6.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п.2.1.1.12.4 та п.2.1.1.12.5, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту та/або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт стає простроченим кредитом.

Тому суд першої інстанції вважав, що у позивача не було підстав для зміни процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогам ст. 1056-1 ЦК України.

Оскаржуючи зазначене рішення суду, представник позивача зазначав, що висновок суду першої про те, що банком було незаконно підвищено відсоткову ставку є помилковим, оскільки судом не було належним чином досліджено докази по справі, а також Умови і правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256, які є складовою кредитного договору, укладеного між сторонами.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил , банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком зміни розміру наданого кредиту ( кредитного ліміту), зобов'язаний не менше за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку.

Клієнт банку зобов'язаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку ( п.1.1.2.3. Умов та правил).

Згідно з п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів, позичальник зобов'язується звернутись до банку для розірвання договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, висловлена правова позиція, відповідно до якої свою згоду з Умовами позичальник висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав. Такі умови надання кредиту існували при укладенні договору, вони є складовою кредитного договору і у заяві позичальника зазначено, що він ознайомлений з такими Умовами і згодний з ними. Умови є складовою кредитного договору, оскільки разом з заявою позичальника та Тарифами банку визначають умови кредитного договору.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 754/13763/15ц за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14.

При цьому колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду вважала, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи викладене та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі про те, що Умовами та правилами надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, оскільки про їх ознайомлення позивач розписалась в анкеті-заяві від 18.05.2011 року, передбачено можливість збільшення відсоткової ставки банком в односторонньому порядку, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинити апеляційне провадження у цій справі до розгляду справи № 754/13763/15-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст. ст. 252 ЦПК України, суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

ЧобітокА.О.