Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа №686/1916/14-ц

провадження №61-6258св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехсиз»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Федорової Н.О., Карпусь С.А., Ярмолюка О.І.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Украсоцбанк» (далі - ПАТ «Украсоцбанк») звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 123 507,36 грн.

Позов обґрунтовано тим, що за договорами поруки №880/63-ПФО 48 від 09 березня 2011 року та №880/9-ГД 1-ПФО/2 від 27 липня 2011 року відповідачі є поручителями перед ПАТ «Украсоцбанк» (кредитор) за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехсиз» (далі -ТОВ «Укртехсиз») за Генеральним договором про надання кредитних послуг №890/9-ГД 1 від 09 березня 2011 року. На підставі неналежного виконання ТОВ «Укртехсиз» зобов'язань з погашення кредитної заборгованості в останнього утворилась заборгованість у розмірі 123 507,36 грн. Листи-вимоги від 18 вересня 2013 року про усунення порушення зобов'язань боржник та поручителі залишили без виконання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Украсоцбанк» заборгованість ТОВ «Укртехсиз» за додатковою угодою №880/10-ВКЛ 8 від 09 березня 2011 року до Генерального договору про надання кредитних послуг №880/9-ГД 1 від 09 березня 2011 року у сумі 51 254,11 грн, яка складається із: 37 459,30 грн - заборгованості за кредитом; 10 121,71 грн - заборгованості за відсотками; 2 574,29 грн - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 514,95 грн - пені за несвоєчасне повернення відсотків; 496,97 грн - інфляційних витрат за кредитом; 86,90 грн - інфляційних витрат за відсотками; заборгованість ТОВ «Укртехсиз» за додатковою угодою №880/45-ВКЛ 23 від 27 липня 2011 року до Генерального договору про надання кредитних послуг №880/9-ГД 1 від 09 березня 2011 року у сумі 72 253,25 грн, яка складається із: 56 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 11 077,80 грн - заборгованості за відсотками; 3 728,17 грн - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 721,89 грн - пені за несвоєчасне повернення відсотків; 609,52 грн - інфляційних витрат за кредитом; 115,88 грн - інфляційних витрат за відсотками, а всього 123 507,36 грн.

Рішення мотивовано тим, що строк виконання позичальником основного зобов'язання визначений Генеральним договором про надання кредитних послуг до 08 березня 2016 року. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Пунктами 6.1. договорів поруки №880/63-ПФО 48 та №880/9-ГД 1-ПФО/2 передбачено, що вони діють до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і зобов'язань за цими договорами. Позивач звернувся до суду із позовом 29 січня 2014 року, тому строк виконання основного (кредитного) зобов'язання не настав і у суду відсутні підстави вважати договір поруки припиненим.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове про відмову в позові.

Апеляційний суд виходив з того, що Генеральним договором про надання кредитних послуг №880/9-ГД 1 від 09 березня 2011 року передбачено надання банком позичальнику кредитних послуг, які полягають у наданні грошових коштів у межах загального ліміту 150 000,00 грн. Умовами Генерального договору, зокрема, передбачено, що умови та строки надання та повернення кредитних коштів визначаються додатковими угодами до нього. Спірна заборгованість виникла у зв'язку із порушенням третьою особою зобов'язань із повернення кредитних коштів, наданих банком за додатковими угодами №880/10-ВКЛ 8 від 09 березня 2011 року та №880/45-ВКЛ 23 від 27 липня 2011 року. Цими додатковими угодами передбачено строк повернення кредиту до 08 березня 2012 року включно та до 26 липня 2013 року включно, тому повернення кредитних коштів мало відбуватись у строки визначені цими додатковими угодами. Таким чином, припинення поруки відбувається за кожним конкретним зобов'язанням окремо.

Керуючись частиною четвертою статті 559, статтями 251, 252, 546, 547, 548 ЦК України. суд апеляційної інстанції вказав, що перебіг та обчислення шестимісячного строку для пред'явлення до поручителя вимог щодо окремих зобов'язань за кредитом починається саме з часу прострочення кожної з цих несплачених заборгованостей окремо (тобто не пізніше 08 березня 2012 року та не пізніше 26 липня 2013 року). Тобто банк мав пред'явити вимоги до поручителів протягом шести місяців від дня настання строків вказаних у додаткових угодах до Генерального договору надання послуг з кредитування, однак звернувся лише 29 січня 2014 року. На підставі викладеного суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції про припинення правовідносин поруки і відмовив у задоволенні позову.

05 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Украсоцбанк».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року справу про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

06 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу позивача мотивовано тим, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме частин першої та четвертої статті 559, частини першої статті 593, статті 1050 ЦК України, а також процесуального права, а саме неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року у справі №6-243цс14, від 23 вересня 2015 року у справі №6-120цс15, а також ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року у справі №6-52985св13, від 22 серпня 2012 року у справі №6-31936св12, від 05 червня 2013 року у справі №6-11772св13.

Правовідносини поруки не припинились з урахуванням того, що строк виконання основного зобов'язання у повному обсязі визначений умовами Генерального договору про надання кредитних послуг та є чинними до 08 березня 2016 року.

У березні 2017 року від ОСОБА_5 надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року залишити в силі, посилаючись на те, що воно відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Висновки апеляційного суду стосовно припинення правовідносин поруки після спливу шести місяців після закінчення строків на виконання кредиторських зобов'язань за додатковими угодами №880/10-ВКЛ 8 від 09 березня 2011 року та №880/45-ВКЛ 23 від 27 липня 2011 року до Генерального договору про надання послуг кредитування є правильними. Є обґрунтованими висновки суду, що звернувшись до суду 29 січня 2014 року, кредитор пропустив шестимісячний строк передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, а направлення листів-вимог не перериває цей шестимісячний строк.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 09 березня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «Укртехсиз» укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №880/9-ГД 1 (далі - Генеральний договір) (а.с. 7-12).

За умовами договору кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти в межах загального ліміту, що встановлюється в сумі 150 000,00 грн, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, а позичальник зобов'язується повертати кредит у строки та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, сплачувати проценти у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до цього договору, але в будь-якому разі не більше 24 процентів річних в гривні, сплачувати комісії у розмірі та у порядку, визначеному тарифами на кредитні послуги, що містяться у додатку 1 до цього договору та є його невід'ємною частиною (пункт 1 Генерального договору).

Надання кредитних послуг за цим договором здійснюється протягом періоду з 09 березня 2011 року по 08 березня 2016 року включно («Строк дії Загального ліміту кредитування») (пункт 2 Генерального договору).

Надання кредитних послуг за цим договором здійснюється шляхом укладення додаткових угод, що є невід'ємними частинами цього договору (пункт 3 Генерального договору).

Конкретні умови кредитної послуги, зокрема сума, мета, строк, форма надання грошових коштів, розмір процентної ставки та спосіб виконання/погашення зобов'язань, тощо визначаються додатковими угодами (пункт 4 Генерального договору).

Кредит повинен бути повністю повернутий кредитору у кінцеві терміни, що зазначатимуться у додаткових угодах до цього договору, але в будь-якому разі не пізніше останнього дня строку та загального ліміту кредитування (пункти 1.3, 2.5, 3.3.8 Генерального договору).

Порядок погашення кредиту встановлюється у додаткових угодах до цього договору (пункт 1.4 Генерального договору).

У разі прострочення позичальником строків повернення кредиту (його частини), визначеного цим договором та відповідною додатковою угодою та/або сплати процентів, та/або комісій, позичальник сплачує кредитору пеню у національній валюті у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення (пункт 4.1 Генерального договору).

09 березня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Укртехсиз» укладено додаткову угоду №880/10-ВКЛ 8 (далі - додаткова угода №880/10-ВКЛ 8) до Генерального договору про надання кредитних послуг №880/9-ГД 1 від 09 березня 2011 року (а.с. 16).

За вказаною угодою кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у формі відновлюваної кредитної лінії окремими частинами («транш», в сукупності «транші») (пункт 1 додаткової угоди №880/10-ВКЛ 8).

Надання кредиту буде здійснюватись в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 60 000,00 грн зі сплатою 20 процентів річних та комісій у розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги з надання кредитів за генеральним договором, що міститься в додатку №1 до генерального договору (пункт 2 додаткової угоди №880/10-ВКЛ 8).

Кредит надається на поповнення обігових коштів шляхом перерахування кредитних коштів в межах максимального ліміту заборгованості.

Кредит надається на строк з 09 березня 2011 року по 08 березня 2012 року включно, із зниженням розміру максимального ліміту заборгованості щомісячно до 5 числа місяця рівними частинами в сумі 20 000,00 грн, починаючи з січня 2012 року та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 08 березня 2012 року. Повне погашення кредиту має бути здійснено не пізніше наступного дня вищевказаного строку (пункт 3 додаткової угоди №880/10-ВКЛ 8).

09 березня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Укртехсиз» та фізичною особою ОСОБА_5 (поручитель) укладено договір поруки №880/663-ПФО 48 (далі - договір поруки №880/663-ПФО 48), за яким поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за Генеральним договором, а саме повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки у розмірах та у випадках, передбачених договором кредиту (пункт 1.1 договору поруки №880/663-ПФО 48).

У разі невиконання позичальником забезпечених порукою зобов'язань протягом семи робочих днів від дати закінчення строку виконання зобов'язань за договорами кредиту, поручитель довіряє кредитору здійснювати на підставі меморіальних ордерів, оформлених кредитором, договірне списання грошових коштів з поточних рахунків поручителя, відкритих ним у ПАТ «Укрсоцбанк» в сумах, що підлягають сплаті за договорами кредиту щодо погашення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (пункт 1.3 договору поруки №880/663-ПФО 48).

Змістом забезпеченого порукою зобов'язання є повернення кредиту в сумі 150 000,00 грн за графіком погашення відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 08 березня 2016 року, або в інший термін дострокового погашення у видках, передбачених договором кредиту, сплати процентів за користування кредитом в розмірі 24 процентів річних та комісій, визначених договором кредиту, сплата можливої неустойки, тощо (пункти 2.1-2.1.4 договору поруки №880/663-ПФО 48).

Цей договір набирає чинності з моменту його укладення уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і цим договором (пункт 6.1 договору поруки №880/663-ПФО 48).

27 липня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Укртехсиз» укладено додаткову угоду №880/45-ВКЛ 23 (далі - додаткова угода №880/45-ВКЛ 23) до Генерального договору про надання кредитних послуг №880/9-ГД 1 від 09 березня 2011 року (а.с. 14, 15).

За цією угодою кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти відповідно до основних положень генерального договору у формі відновлюваної кредитної лінії окремими частинами («транш», в сукупності «транші») (пункт 1). Надання кредиту буде здійснюватись в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 74 000,00 грн зі сплатою 18 процентів річних та комісій в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги з надання кредитів за Генеральним договором, що містяться в додатку №1 до Генерального договору (пункту 2 додаткової угоди №880/45-ВКЛ 23).

Кредит надається на поповнення обігових коштів шляхом перерахування кредитних коштів в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату видачі відповідного траншу, з позичкового рахунку позичальника в ПАТ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок позичальника в ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі письмової заяви позичальника.

Кредит надається на строк з 27 липня 2011 року по 26 липня 2013 року включно, із зниженням розміру максимального ліміту заборгованості щомісячно до 5 числа місяця рівним частинами в сумі 3 000,00 грн, починаючи з серпня 2011 року по червень 2013 року (включно) та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 26 липня 2013 року у сумі 5 000,00 грн. Повне погашення кредиту має бути здійснено не пізніше останнього дня вищевказаного строку (пункт 3 додаткової угоди №880/45-ВКЛ 23).

Погашення кредиту здійснюється в порядку та строки, передбачені пунктом 4 цієї додаткової угоди (пункт 5 додаткової угоди №880/45-ВКЛ 23).

27 липня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Укртехсиз» та фізичною особою ОСОБА_4 (поручитель) укладено договір поруки №880/9 ГД 1-ПФО/2 (далі - договір поруки №880/9 ГД 1-ПФО/2), за яким поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 09 березня 2011 року, а саме: повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту (пункт 1.1 договору поруки №880/9 ГД 1-ПФО/2).

Змістом забезпеченого порукою зобов'язання є повернення кредиту в сумі 150 000,00 грн за графіком погашення відповідно до умов кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 08 березня 2016 року або в інший термін дострокового погашення у видках, передбачених договором кредиту, сплата процентів за користування кредитом в розмірі 24 процентів річних та комісій, визначених договором кредиту, сплата можливої неустойки, тощо (пункти 2.1.1-2.1.4 договору поруки №880/9 ГД 1-ПФО/2).

Цей договір набирає чинності з моменту його укладення уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і цим Договором (пункт 6.1 договору поруки №880/9 ГД 1-ПФО/2).

18 вересня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» направив поручителям листи-вимоги №19.103-86/96-12190, у яких запропонував протягом тридцяти календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора, достроково повернути в повному обсязі кредит та нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції. Зазначив, що станом на 13 вересня 2013 року заборгованість за додатковою угодою № 880/45 ВКЛ 23 складає 75 236,70 грн, а за додатковою угодою №880/10 ВКЛ 8 - 5 380,58 грн (а.с. 26, 27).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 11 березня 2014 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Укртехсиз» про стягнення заборгованості. Стягнуто з ТОВ «Укртехсиз» на користь банку заборгованість за договором кредиту в сумі 123 507,36 грн, яка виникла станом на 02 грудня 2013 року.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Із встановлених судами обставин справи випливає, що між учасниками справи правовідносини поруки виникли на підставі правочину щодо кредитування.

Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Перевіряючи доводи касаційної скарги Верховний Суд зауважує, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що умовами Генерального договору передбачено повернення кредитних коштів у строки визначені додатковими угодами, тобто за кожною окремою додатковою угодою визначено окремий кінцевий строк виконання зобов'язання, є правильним. Проте є передчасним висновок стосовно того, що поруку було припинено після кінцевих строків, визначених у додаткових угодах до генерального договору (08 березня 2012 року та 26 липня 2013 року).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до припинення зобов'язань боржника, визначених Генеральним договором (08 березня 2016 року) не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умовами додаткових угод до Генерального договору встановлено, що боржник (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов'язання повертати суму кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування відповідно згідно з графіком погашення шляхом щомісячних платежів.

Тобто, Генеральним договором та додатковими угодами до нього сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (періодів сплати платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі Генерального договору.

Строк виконання боржником кожного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу платежами (частинами) та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Відповідно до пунктів 1.1 договорів поруки поручитель солідарно відповідає з позичальником перед кредитором у повному обсязі зобов'язань за Генеральним договором.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що окремі платежі боржник повинен був здійснювати у визначені періоди, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за Генеральним договором, тому з часу несплати кожного з платежів банк повинен пред'явити вимогу до поручителя у шестимісячний строк з моменту настання терміну сплати чергового платежу.

Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 ( провадження №14-145цс18).

Суди встановили, що пунктами 2.1. - 2.1.4. договорів поруки №880/663-ПФО 48 встановлено кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 08 березня 2016 року або в інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених договором. При цьому листами-вимогами від 18 вересня 2013 року банк запропонував поручителям протягом тридцяти календарних днів з дати одержання цього письмового повідомлення, достроково повернути в повному обсязі кредит та нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції.

Зі спливом строку, визначеного у зазначених листах-вимогах розпочався шестимісячний строк, наданий кредитору для пред'явлення вимоги до поручителів.

Апеляційний суд не взяв до уваги, що вимоги про дострокове погашення кредитних зобов'язань позивач надіслав боржнику та поручителям 18 вересня 2013 року, а з позовом до суду звернувся 27 січня 2014 року, не з'ясував, чи пропустив банк шестимісячний строк, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки умовам договорів, листам-вимогам, не з'ясував, коли настали строки виконання зобов'язань за кредитними зобов'язаннями позичальника, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову в позові.

Верховний Суд, як суд касаційної інстанції, відповідно до статті 400 ЦПК України, не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик