РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10296/18

пр. № 2/759/5541/18

29 листопада 2018 року Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді Шум Л.М.

при секретарі Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач у липні 2018 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що в період перебування у шлюбних відносинах з відповідачем з 1999 р. по 2006 р. у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2011 р. стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку. На даний момент позивач повторно зареєстрував шлюб, у період якого народилось двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 На утриманні позивача, крім дітей, також є дружина, яка не працює, оскільки здійснює догляд за дітьми, які постійно хворіють, матір пенсійного віку, яка проживає з позивачем. Впродовж останніх трьох років матеріальне становище позивача змінилось, заробітна плата зменшилась, його заробіток є мінливим та нестабільним. З огляду на викладене позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/6 частини всіх його видів заробітку до 1 000,00 грн. щомісячно з врахуванням індексу інфляції відповідно до закону, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду.

Ухвалою суду від 06.07.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 65).

03.08.2018 р. відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що рішенням суду від 15.06.2011 р. вже було зменшено розмір аліментів з ? частини до 1/6 частини. Присуджений розмір аліментів позивач належним чином в повному розмірі не сплачує, у зв'язку з чим наявна заборгованість по аліментам. Посилання позивача на погіршення фінансового становища не підтверджена належним чином, зокрема, зазначення про звільнення за власним бажанням у 2013 р. не є належним доказом неможливості працевлаштування, оскільки не надано доказів перебування на обліку в Державній службі зайнятості, відсутні докази вчинення дій щодо пошуку роботи, поліпшення фінансового становища позивача. Не надано доказів здійснених витрат на лікування дітей, понесення витрат на утримання матері, відсутні докази можливих джерел доходу. Наведені позивачем обставини не свідчать про погіршення матеріального становища останнього. Більше того, позивач продовжує займатись підприємницькою діяльністю, здійснює торгівлю фруктами та овочами. У 2012 р. позивач набув право власності на нову квартиру, шляхом інвестування в будівництво нерухомого майна, здає в оренду кімнату в гуртожитку. Позивач навмисно приховує свої доходи, підстави для зменшення розміру аліментів не доведені належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 67-72).

26.11.2018 р. позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що викладені ним обставини в позовній заяві відповідають дійсності та не мають на меті приховування інших фактів (а.с. 99-102).

29.11.2018 р. розпочато та завершено підготовче судове засідання, суд перейшов до розгляду справи по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином (а.с. 98), причини неявки суду не відомі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, яка належним чином повідомлена та від якої надійшов відзив на позову заяву, на підставі наявних даних в матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 14.12.2005 р. розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2011 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.058.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Відповідно до довідки-розрахунку, складеної начальником Подільського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 31.05.2018 р., встановлено, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 За весь період виконання виконавчого провадження загальна сума заборгованості становить 60 777,82 грн. (а.с. 89-91).

Постановою державного виконавця від 07.03.2018 р. боржнику ОСОБА_1 встановлено обмеження у праві виїзду за межі України, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, користування зброєю (а.с. 77-84).

18.08.2006 р. позивач повторно зареєстрував шлюб, у період якого народилось двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9-11). Відповідно до відомостей з трудової книжки дружина позивача, з 31.05.2010 р. остання звільнена за власним бажанням з Дошкільного навчального закладу (а.с.12). Позивач проживає з дружиною, двома дітьми та своєю матір'ю - ОСОБА_8, 1947 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58-59). Відповідно до відомостей з трудової книжки, 30.03.2013 р. позивач звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 60), на обліку у Святошинській філії Київського міського центру зайнятості позивач не перебуває (а.с. 61).

Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини, а саме, наявність на утриманні двох дітей, дружини, матері, що не працюють, відсутність постійного працевлаштування, наявність мінливого доходу, просить зменшити розмір аліментів на першого сина, присуджений рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно дост.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, значне погіршення матеріального становища, стану здоров'я батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями сімейного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, присудженого рішенням суду від 15.06.2011 р., оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, доказів неможливості офіційного працевлаштування, понесення значних витрат на лікування дітей, дружини, його матері, що є особою пенсійного віку, неможливості сплачувати аліменти в присудженому розмірі.

Навпаки, судом встановлено, що позивач є працездатною особою, інвалідом не визнаний, будь-якими хронічними захворюваннями, які б заважали йому працювати, не страждає. Позивач отримує нерегулярний дохід, має у власності нерухоме майно, його дружина здає в оренду житло. Батько дитини має реальну можливість заробляти визначені судовим рішенням необхідні кошти для утримання своєї дитини. Посилання позивача на скрутне особисте матеріальне становище, не є тими підставами, які тягнуть невиконання обов'язку утримання дитини та не може і не повинно ставитися в залежність від пасивної поведінки батька щодо знаходження законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку власної дитини. Батько має шукати способи виконання обов'язку, що є його прямим обов'язком, передбаченим ст. 180 СК України, а не причини, з яких він не здатен сплачувати аліменти.

Враховуючи наведені обставини, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведені позовні вимоги, на які посилався як на підставу задоволення вимог, що унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі, а тому в задоволенні вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 181, 192 СК України, ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: