У Х В А Л А

"10" грудня 2018 р.

м. Київ

справа № 755/612/16

провадження № 2/755/6273/18

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши письмове клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, заявлені в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину та про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину та про визнання права власності.

16.11.2018 року ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заяву про збільшення позовних вимог, заявлені в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину та про визнання права власності,- залишено без задоволення.

Копію ухвал суду від 16.11.2018 року отримано позивачем ОСОБА_1 - 27.11.2018 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції позивачу, долучене до матеріалів справи.

29.11.2018 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду повторно подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та повторно подано заяву про збільшення позовних вимог,заявлені в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину та про визнання права власності.

Вивчивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб'єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов'язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов'язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Згідно положень ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суб'єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Принцип процесуальної економії полягає не лише в швидкому вирішенні спору при максимально спрощеній судовій процедурі як для суду так і для учасників процесу, але і в розумному поєднанні наданих доказів, а так само розрахунків ціни позову та інших його складових.

Згідно ч. 3 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. (ч. 4 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в діях представників позивача ознак зловживання процесуальними правами щодо подачі суду клопотань та заяв, які вже вирішено судом, за відсутності нових обставин, якими не можуть бути суб'єктивні тлумачення представниками норм процесуального права задля отримання бажаного судового рішення, - що є діями, які суперечать завданню цивільного судочинства в частині своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав сторін спірних правовідносин, тому подані клопотання та заява підлягають поверненню заявнику у порядку ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 43, 44, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, заявлені в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину та про визнання права власності, - повернути представнику позивача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя: В.І. Галаган