Справа № 212/9506/18
У Х В А Л А

10 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись зі змістом позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України (УНДІ ССПН) про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

06 грудня 2018 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України (УНДІ ССПН) про захист прав споживача. Посилаючись на ст.ст. 1-1, 10, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 транспортні витрати в сумі 504,03 гривень, моральну шкоду в розмірі пяти мінімальних розмірів в сумі 18615,00 гривень, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 транспортні витрати в сумі 504,03 гривень, моральну шкоду в розмірі пяти мінімальних розмірів в сумі 18615,00 гривень, через порушення прав споживачів при наданні послуг посмертної судово-психіатричної експертизи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ухвалою суду у іншій цивільній справі, де стороною є позивачка ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_5 було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено ОСОБА_4 науково-дослідному інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України (УНДІ ССПН). З метою прискорення виконання послуг, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виїздили до Києва, витрачаючи кошти проїзд потягом. Крім того, вважають, що відповідачем їм завдано моральної шкоди, яку просять стягнути.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» в редакції від 20.01.2018 року, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо обєктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 7-1 вказаного Закону, підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Статтею 1-1 вказаного Закону передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Оскільки спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх обовязків експертною установою - відповідачем під час проведення експертизи, яка була призначена ухвалою суду в іншій цивільній справі, а не на замовлення позивачів і між сторонами відсутні договірні правовідносини, суддя вважає необґрунтованими посилання позивачів на норми законодавства про захист прав споживачів, які не поширюються на дані правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зі змісту позовної заяви та доданих документів не вбачається, що між сторонами виникли відносини споживачів товарів, робіт і послуг та виробником або продавцем товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, а отже відсутні підстави для застосування ч.5 ст.28 ЦПК України щодо можливості подання позову за місцем реєстрації позивача.

Будь-яких інших підстав для визначення підсудності за вибором позивача, передбачених ст. 28 ЦПК України, або виключної підсудності, передбаченої ст. 30 ЦПК України, судом не встановлено.

Отже, під час вирішення питання щодо підсудності вказаного позову Жовтневому районному суду м. кривого ОСОБА_6 області застосуванню підлягають вимоги ч.2 ст. 27 ЦПК України, щодо предявлення позову до юридичної особи за її місцем знаходження.

Згідно із ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України. Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальною юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців вбачається, що відповідач ОСОБА_4 науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України (попередня назва: ОСОБА_4 науково -дослідний інститут соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України ) знаходиться за адресою: вул. Кирилівська, 103, м. Київ, 04080 і на вказану територію поширюється юрисдикція Подільського районного суду м. Києва.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, суддя вважає за необхідне позовну заяву передати за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва (04071, м. Київ, вул. Хорива, 21 (головна адреса суду для отримання та відправлення вхідної та вихідної поштової кореспонденції), вул. Волоська 6/14 літера "Б").

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 353-354 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України (УНДІ ССПН) про захист прав споживача, передати на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу суду складено та підписано без проголошення 10.12.2018 року.

Суддя М.Д.Власенко