Дата документу 04.12.2018 Справа № 311/953/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №311/953/18

Провадження №22-ц/807/347/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «Норт» та державного підприємства «СЕТАМ»

на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року в складі судді Нікандрової С.О. в справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2, про визнання недійсним протоколу та стягнення гарантійного внеску,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «СЕТАМ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області), про визнання недійсним протоколу та стягнення гарантійного внеску.

Позов мотивовано тим, що на виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №51643309, в межах якого 07 лютого 2018 року були проведені електронні торги по лоту №216638 - Предмет іпотеки, нежитлове приміщення, вбудовано-прибудований магазин «Дніпро», розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Ентузіастів, буд. 27, організатором яких виступило ДП «Сетам».

Позивач ОСОБА_1 є учасником торгів під №7, та сплатила гарантійний внесок в сумі 57 575,00 грн.

Протоколом №315320 переможцем електронних торгів по лоту №216638 визнано учасника №9 з ціновою пропозицією 1 777 777,77 грн., який не вніс суми за придбане майно.

Протоколом №318265 наступним переможцем електронних торгів визнано учасника №8 з ціновою пропозицією 1 589 070,00 грн., яким також не внесена сума за придбане майно.

Протоколом №321663, сформованим 15.03.2018 року ДП «Сетам», наступним переможцем визначено учасника №7 ОСОБА_1.

Протокол №321663, яким визначено переможцем учасника під №7 позивач вважає недійсним, оскільки за результатами електронних торгів з продажу лоту №216638 позивач ОСОБА_1 не стала їх переможцем, у зв'язку з чим у відповідача ДП «Сетам» виник обов'язок повернути сплачену нею суму гарантійного внеску за участь у торгах в розмірі 57 575грн., проте на вимогу позивача про повернення суми гарантійного внеску, відповідач повідомив про відсутність підстав для повернення гарантійного внеску з огляду на положення п.3 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року.

Позивач вказувала, що при складанні протоколу проведення електронних торгів №321663 від 15.03.2018 року, яким перевизначено переможцем торгів учасника №7 ОСОБА_1, відповідачем порушено вимоги п.2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року та ст.46 Закону України «Про іпотеку».

З огляду на порушення порядку проведення електронних торгів, в своїх вимогах позивач просила суд визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №321663, сформований 15 березня 2018 року організатором торгів ДП «СЕТАМ», яким визначено переможцем учасника 7 ОСОБА_1, стягнути з ДП «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 гарантійний внесок за участь у торгах по лоту №216638 в сумі 57 575 грн. та судовий збір в сумі 1409,60 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів №321663 по лоту №216638, сформований 15 березня 2018 року організатором торгів ДП «СЕТАМ», яким визначено переможцем учасника 7 ОСОБА_1.

Стягнуто з ДП «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 гарантійний внесок за участь у торгах по лоту №216638 в сумі 57 575 грн.

Стягнуто з ДП «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 409,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ ВКП «Норт» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом не залучено ТОВ ВКП «Норт» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; судом при вирішенні спору не застосовано п. 1 розділу ХІ, п. 3 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5; позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки у ДП «СЕТАМ» не виникло обов'язку щодо повернення гарантійного внеску позивачу.

ДП «СЕТАМ» також звернулося до суду із апеляційною скаргою на рішення суду, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача на користь ДП «СЕТАМ» витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом при вирішенні спору не застосовано п. 1 розділу ХІ, п. 3 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна); законодавством не встановлено обмежень або заборони перевизначення нових переможців більше ніж два рази за наявності інших учасників торгів з ціновими пропозиціями, вищими за стартову ціну лоту; судом необґрунтовано жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення прав позивача такими порушеннями.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ ВКП «Норт», в якому вона зазначає, що незалучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не є підставою для скасування судового рішення; продовження оголошення переможців з наступних учасників торгів після того, як переможець прилюдних торгів та наступний учасник відмовилися від підписання протоколу про їх проведення та сплати всієї належної суми за придбане майно, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 46 Закону України «Про іпотеку»; судом було визначено такий спосіб захисту, який може реально захистити порушене право позивача, такий спосіб не суперечить закону ( т.1 а.с.246-252).

Від ОСОБА_1 також надійшов відзив на апеляційну скаргу ДП «СЕТАМ», в якому зазначено, що: застосування ДП «СЕТАМ» в обґрунтування апеляційної скарги загальних норм Порядку реалізації арештованого майна не відповідає вимогам закону, оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми вказаного Порядку, які кореспондуються із приписами спеціального Закону України «Про іпотеку»; відповідач здійснює довільне тлумачення норм Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна, змістом яких чітко встановлені випадки та порядок визнання торгів такими, що не відбулися, які не підлягають розширеному тлумаченню; оскільки право позивача почало порушуватися в день незаконного формування протоколу, яким її було перевизначено переможцем торгів та ДП «СЕТАМ» відмовило у поверненні гарантійного внеску, вважає, що обраний нею спосіб захисту є єдиним вірним і ефективним ( т.1 236-244)

ТОВ ВКП «Норт» надіслано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що рішення суду про визнання електронних торгів недійсними вплине на права та обов'язки товариства, оскільки призведе до відчуження майна боржника на користь стягувача за вартістю, яка є нижчою ніж та, що запропонована учасниками торгів. Зазначало, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.06.2018 року в справі №908/528/18 за позовом ТОВ «ФК «Форінт» до ДП «СЕТАМ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області, ТОВ ВКП «Норт», ФО ОСОБА_1, про зобов'язання визнати такими, що не відбулися, електронні торги, встановлено факт законності проведення електронних торгів та відповідно факт того, що ОСОБА_1 була законно визначена переможцем торгів ( т.2 а.с.1-18).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2018 року справу передано у провадження судді Крилової О.В..

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2018 року та від 10 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 16.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача ОСОБА_3 та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В..

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду Запорізьким апеляційним судом.

Представник державного підприємства «СЕТАМ», представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( т.2 а.с. 31;32; 34;37).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення електронних торгів за лотом 216638 мало місце порушення норм ч. 3 ст. 46 Закону України «Про іпотеку», отже наявні підстави для визнання недійсним результату електронних торгів - протоколу проведення електронних торгів №321663 по лоту №216638, сформованого 15.03.2018 року організатором торгів ДП «СЕТАМ», яким визначено переможцем учасника 7 ОСОБА_1, та, відповідно, задоволення вимог позивача про стягнення на її користь з відповідача гарантійного внеску за участь у торгах по лоту №216638 в розмірі 57 575 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Встановлено, що на виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №51643309, стягувачем за яким виступає ТОВ «ФК «Форінт», іпотекодержатель лоту №216638, іпотекодавець - ТОВ ВКП «НОРТ» (т.1 а.с.190-192).

В межах вищевказаного виконавчого провадження 07 лютого 2018 року були проведені електронні торги по лоту №216638 - предмет іпотеки, нежитлове приміщення, вбудовано-прибудований магазин «Дніпро», розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Ентузіастів, буд. 27, організатором яких виступало ДП «СЕТАМ».

Згідно із протоколом №315320, сформованим 07.02.2018 року ДП «СЕТАМ», участь в електронних торгах приймали 5 учасників, які робили цінові пропозиції, а саме учасники під номерами 7, 8, 9, 10, 13. Переможцем електронних торгів визнано учасника №9 з особливою ставкою 1 777 777,77 грн., який у встановлений строк не вніс суми за придбане майно (т.1 а.с.51-54).

Згідно із протоколом №318265, сформованим 23.02.2018 року ДП «СЕТАМ», наступним переможцем електронних торгів визнано учасника №8 з ціновою пропозицією 1 589 070 грн., яким також у встановлений строк не внесена сума за придбане майно (т.1 а.с.55-58).

У зв'язку з невнесенням суми за придбане майно попередньо визначеними переможцями торгів під №9 та під №8, протоколом №321663, сформованим 15.03.2018 року ДП «Сетам», наступним переможцем визначено учасника №7 - позивача ОСОБА_1 з ціновою пропозицією 1 577 555 грн., яка відповідно до вимог аукціону за лотом №216638 сплатила гарантійний внесок в сумі 57 575 грн. (а.с.6-7).

Судом першої інстанції вірно визначено, що правовідносини у даній справі врегульовано Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусова реалізація заставленого майна, як стадія виконавчого провадження, є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Відповідно до п.2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

У відповідності до п. 4 розділу V Порядку реалізації арештованого майна переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція.

Згідно із ч. 8 ст. 45 Закону України «Про іпотеку», якщо переможець прилюдних торгів відмовився від підписання протоколу, наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, але не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів. За його відсутності або відмови прилюдні торги оголошуються такими, що не відбулися.

Якщо покупець не внесе всієї належної до сплати суми в десятиденний строк, гарантійний внесок йому не повертається, а наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів. За його відсутності або відмови прилюдні торги оголошуються такими, що не відбулися (ч. 3 ст. 46 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, якщо переможець прилюдних торгів і наступний учасник відмовилися від підписання протоколу про їх проведення та сплати всієї належної суми за придбане майно, то прилюдні торги підлягають оголошенню такими, що не відбулися.

Оголошення переможцем прилюдних торгів третього й послідуючих учасників прилюдних торгів, якими запропоновано найнижчу ціну, є порушенням порядку проведення торгів й такі дії не відповідають вимогам ч. 3 ст. 46 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05.04.2017 року в справі №442/4240/14-ц та від 28.02.2018 року в справі №463/6465/14, а також у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року в справі №463/6465/14.

Саме з вказаних правових підстав постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 року у справі №908/528/18 зобов'язано ДП «СЕТАМ» визнати такими, що не відбулися, електроні торги, проведені 07.02.2018 року (реєстраційний номер лота 216638) (т.2 а.с.55-58).

З огляду на вказані обставини, оголошення протоколом проведення електронних торгів №321633, сформованим ДП «СЕТАМ» 15.03.2018 року, яким визначено переможцем торгів третього учасника №7 ОСОБА_1, є порушенням порядку проведення торгів і не відповідає вимогам ч. 3 статті 46 Закону України «Про іпотеку», що вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг щодо незастосування судом при вирішенні спору п. 1 розділу ХІ, п. 3 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна не відповідають вимогам закону.

Стосовно доводів апеляційних скарг щодо обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суду слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

У пункті 145 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі заходи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім цього, судом вказано на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" у законі та на практиці, зокрема, у тому сенсі, що його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Враховуючи, що протокол проведення електронних торгів №321633, сформований ДП «СЕТАМ» 15.03.2018 року, яким визначено переможця учасника 7 ОСОБА_1, був сформований із порушенням ч. 3 ст. 46 Закону України «Про іпотеку»,а отже підстави для застосування до учасника №7 ОСОБА_1 наслідків несплати суми на придбане майно відсутні, суд першої інстанції, у відповідності до зазначених вимог закону, надав належну правову оцінку наявності порушеного права позивача на час звернення до суду та дійшов висновку, що обраний нею спосіб захисту є ефективним та забезпечує відновлення її порушеного права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вбачає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з метою ефективного захисту порушених прав позивача.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Докази та обставини, на які посилаються заявники в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційні скарги не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «Норт» та державного підприємства «СЕТАМ» залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка