АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9401/17 Номер провадження 22-ц/786/1734/18Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Бутенко С.Б.

суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Тімошенко Н.В.,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.07.2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 500.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.10.2017 рік має заборгованість у сумі 23909,51 грн., яка складається з: 4390,28 грн. - заборгованості за кредитом, 18142,59 заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1126,64 штраф (процентна складова). З урахуванням наведеного просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у звязку із спливом позовної давності.

З вказаним рішенням не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та постановите нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга АТ «КБ «ПриватБанк» обґрунтована тим, що у спірних правовідносинах перебіг строку позовної давності за вимогами щодо повернення кредиту, отриманого на платіжну картку, необхідно рахувати з дня закінчення строку дії перевипущеної платіжної карти боржника 31 грудня 2014 року. Оскільки банк надіслав до суду дану позовну заяву 23 листопада 2017 року, то строк позовної давності позивачем пропущено не було.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального справа (стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами у справі кредитного договору № б/н від 01 липня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання (стаття 634 ЦК України).

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 11 листопада 2016 року, актовий запис № 1362, ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_3.

Відповідач належним чином зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за кредитом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на час звернення позивача до суду з даним позовом сплинув строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем по справі, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим фактичним обставинам справи та ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо початку перебігу позовної давності після 31 грудня 2014 року є безпідставними та не підтверджуються належними й допустимими доказами по справі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Початок перебігу позовної давності встановлено статтею 261 ЦК України.

За загальним правилом частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 267 ЦК України).

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору сторін, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Встановлено, що на виконання умов кредитного договору банк видав відповідачу платіжну картку «Універсальна» № 187583, термін дії якої сплив 31 березня 2009 року, що підтверджується повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05.03.2018 р. на звернення відповідача (а.с. 40).

Належних та допустимих доказів продовження строку дії даної кредитної картки до 31 грудня 2014 року шляхом надання боржникові карток з новим строком дії матеріали справи не містять і суду таких обставин не доведено.

Скриншот програмного забезпечення банку щодо платіжних карток клієнта ОСОБА_4 інформації щодо належності зазначених карток до спірного кредитного договору та їх отримання відповідачем не містить та не є доказом у розумінні вимог статей 76-80 ЦПК України.

Таким чином, встановивши, що відповідач допустив заборгованість за кредитним договором, проте, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якої відповідач подав до суду письмову заяву (а.с. 33), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про незаконність судового рішення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процессуального права, тому апляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_5

підпис ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1