Постанова

Іменем України

20 листопада 2018 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1137/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Катющенко В.П.

від 10 квітня 2018 року

по справі №755/17234/16-ц Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_1,

треті особи: Публічне акціонерне товариство «Радикал банк», Публічне акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»,

про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Радикал банк» (далі - ПАТ «Радикал банк», Банк) звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 25 697,29 грн.

В березні 2017 року третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, ФГВФО) заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, та звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила залучити Фонд до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 25 697,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Радикал банк» та Фонд посилалися на те, що 26.05.2015 між ОСОБА_1 та Банком укладено Договір строкового банківського вкладу, за умовами якого відповідачці відкрито рахунок в іноземній валюті (доларах США).

Зазначали, що згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2015 №30 розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а 09.11.2015 Фондом на підставі постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Радикал банк» прийнято рішення №203 про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал банк».

Станом на 09.07.2015 (початок запровадження тимчасової адміністрації Банку) на рахунку ОСОБА_1, відкритого в Банку, зберігалася сума вкладу в розмірі 4500,00 доларів США та обліковувалася сума відсотків у розмірі 53,23 доларів США.

У відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_1 була включена до переліку осіб, яким має бути здійснено відшкодування коштів за рахунок Фонду та мала право на відшкодування суми в розмірі 100 042,48 грн, виходячи із суми вкладу, нарахованих відсотків та курсу долара США до гривні на момент введення тимчасової адміністрації в Банку.

У зв'язку з некоректною роботою програмного забезпечення, що спричинила неправильний розрахунок загальної суми відшкодування, ОСОБА_1 виплачено за рахунок коштів Фонду 125 739,77 грн, замість 100 042,48 грн, у зв'язку з чим сума надмірно сплачених коштів складає 25 697,29 грн.

Також, зазначали, що відповідачку неодноразово повідомлено Фондом про необхідність повернення безпідставно отриманих коштів, які так і не повернуто.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ФГВФО до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, прийнято до спільного розгляду з позовною заявою ПАТ «Радикал банк» (т. 1, а.с. 108).

05 лютого 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині позову ПАТ «Радикал банк» (т. 2, а.с. 67).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року позов Фонду задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 25 697,29 грн та 1 600 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Як на підставу скасування рішення суду зазначила, що отримана нею сума відшкодування була виплачена Банком в порушення строку, визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом неповно встановлено обставини справи та не взято до уваги, що матеріали справи не містять даних фіксації факту перевиплати коштів та проведення службового розслідування за даним фактом.

Судом не взято до уваги, що Фондом не надано до суду доказів того, де саме обліковується заборгованість відповідача.

За наведених обставин просила скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивач подав відзив, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Треті особи, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову на підставі ст. 1212, 1213 ЦК України, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та з огляду на доведеність факту отримання відповідачем грошових коштів як безпідставно набутих.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 26 травня 2015 року між ПАТ «Радикал банк» та ОСОБА_1 укладено Договір строкового банківського вкладу №49-22383 «Валютний хіт» (далі - Договір), за умовами якого предметом Договору є взаємовідносини сторін з приводу прийняття Банком грошових коштів вкладника в іноземній валюті в сумі 4500,00 доларів США строком з 26 травня 2015 року по 29 серпня 2015 року включно з наступним зобов'язанням Банку виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що процентна ставка за вкладом складає 12,50% річних.

Відповідно до п. 1.2. Договору Банк зобов'язався прийняти грошові кошти, зазначені в п. 1.1. цього Договору, і зарахувати їх на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, підтвердивши одержання вкладу видачею належним чином оформленої квитанції Банку.

В подальшому між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої вкладник підтвердив ознайомлення з умовами гарантування Фондом відшкодування коштів за вкладом.

Судом також встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.07.2015 №130 вирішено розпочати з 10.07.2015 процедуру виведення ПАТ «Радикал Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 10.07.2015 по 09.10.2015, та призначити уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Радикал Банк» ОСОБА_9.

Наказом №27/15 від 10.07.2015 тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал банк» «Про звірку бази даних про вкладників за балансовими рахунками» начальнику управління бюджетування та консолідації звітності Парасічу В.Л. до 10 липня 2015 року було наказано сформувати консолідовану базу даних про вкладників та надати консолідовану базу даних про вкладників в електронному вигляді Директору департаменту роздрібного бізнесу Рубан Н.М. для проведення звірки з балансовими рахунками.

Директору департаменту роздрібного бізнесу Рубан Н.М. наказано забезпечити звірку бази даних про вкладників з сумами залишків на балансових рахунках за вкладами і відсотками, нарахованими станом на день початку процедури виведення ФГВФО банку з ринку, тобто, на початок робочого дня 10.07.2015.

Згідно виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 станом на 10.07.2015 за умовами Договору відповідачкою внесено на відкритий у Банку рахунок суму у розмірі 4500,00 доларів США, на які нараховані відсотки у розмірі 53,23 доларів США, що разом становить 4553,23 доларів США, та згідно курсу НБУ станом на дату введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Радикал банк» складає 100 042,48 грн.

30 вересня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №178, яким відкликано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Радикал Банк» ОСОБА_9. з 01.10.2015 та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Савельєвій Анні Миколаївні з 01.10.2015.

08 жовтня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №184, яким продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал банк» на один місяць по 09.11.2015.

09 листопада 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №203, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Радикал Банк» з 10.11.2015 по 09.11.2017, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб.

Згідно постанови Правління Національного банку України №769 від 09.11.2015 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Радикал банк».

Рішення Виконавчої дирекції Фонду №4780 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень ліквідатора» від 23 жовтня 2017 року подовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку на один рік - по 09.11.2018.

За приписами статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) (в редакції на час виведення ПАТ «Радикал банку» з ринку) уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону (в редакції від 08.03.2015 на час виведення ПАТ «Радикал банку» з ринку) Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Судом встановлено, що згідно заяви на видачу готівки №88116 від 17 листопада 2015 року на рахунок ОСОБА_1 з боку банку-агента - Публічного акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» перераховано суму коштів у розмірі 125 739,77 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що сума відшкодування за вкладом отримана з порушенням строку, встановленого Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», (в редакції час виплати відшкодування) протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а також оголошення про початок виплати відшкодування вкладникам ПАТ «Радикал Банк» Фонд оприлюднив шляхом розміщення відповідного повідомлення в газеті «Голос України» №213 (6217) від 14 листопада 2015 року, після чого вкладникам ПАТ «Радикал Банк» сплачувалось відшкодування вкладів через банк-агента ПАТ «Кредит Дніпро».

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 125 739,77 грн 17.11.2015, що підтверджується копією заява на видачу готівки №88116 від 17.11.2015, тобто у строк визначений Законом.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять даних фіксації факту перевиплати коштів та проведення службового розслідування за даним фактом, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: наказами ПАТ «Радикал Банк» Тимчасова адміністрація №24/15 від 10.07.2015, №26/15 від 10.07.2015, №27/15 від 10.07.2015, №29/15 від 10.07.2015, листами ПАТ «Радикал Банк» від 20.11.2015 вих. №3942та від 24.11.2015, листом Фонду вих. №19-3022/17 від 06.02.2017.

Наведені докази в розумінні ст. 77 ЦПК України є належними доказами, так як містять інформацію щодо предмета доказування.

В листі Фонду від 06 лютого 2017 року, адресованого Уповноваженій особі ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Радикал банк» Савельєвій А.М., зазначено, що під час перевірки в балансі ПАТ «Радикал банк» була встановлена наявність дебіторської заборгованості (станом на 31.03.2016 складала 548 857,32 гривень), яка виникла внаслідок невірного відображення гарантованих сум відшкодування у переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, про що відображено і у звіті результатів перевірки ПАТ «Радикал банк» від 31.03.2016.

Відповідно до виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 01.11.21015 по 01.11.2016 по рахунку наявна дебіторська сума у розмірі 25 697,29 гривень.

Відповідачка заперечуючи проти позовних вимог, вважаючи, що має право на отримання відшкодування у сумі фактично отримано виплати у розмірі 125 739,77 грн, відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції на час подання позову), які узгоджуються з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, а лише зазначила, що позивачем не надано доказів того, де саме обліковується сума переплачених коштів.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, сума коштів у розмірі 25 697,29 грн відображена у виписці по рахункам ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 по 01.11.2017 (т. 1, а.с. 20).

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що грошові кошти у розмірі 25 697,29 грн набуто ОСОБА_1 без достатньої правової підстави.

За приписами частини 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків. Рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

В.А. Кравець