Номер провадження: 22-ц/785/5310/18
Номер справи місцевого суду: 520/4462/18
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вузівського відділення Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року у складі судді Калініченко Л.В.,

в с т а н о в и в:

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, укладеного з нею 06.04.2007 року.

В порядку забезпечення позову просила встановити заборону Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» здійснювати відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним 06.04.2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вузівського відділення Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь іншої (третьої) особи, або здійснювати у будь-який інший спосіб заміну кредитора у вказаному зобов'язанні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вузівського відділення Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним, шляхом встановлення заборони Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» здійснювати відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним 06.04.2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вузівського відділення Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь іншої (третьої) особи, або здійснювати у будь-який інший спосіб заміну кредитора у вказаному зобов'язанні.

Ухвала мотивована тим, що між сторонами виник спір стосовно недійсності кредитного договору №014/0054/74/72883 від 06.04.2007 року. Враховуючи, що оскаржуваний договір є чинним, вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позову про визнання недійсним кредитного договору. Для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний кредитний договір не містить положень про неможливість або заборону відступлення права вимоги кредитора, також не містить положень про обов'язкову згоду боржника на відступлення права вимоги за кредитним договором. Заборона вчиняти дії в якості заходу забезпечення позову перешкоджає господарській діяльності Банку та порушує його права та охоронювані законом інтереси. Крім того, оскаржувана ухвала була прийнята без участі сторін, у зв'язку з чим Банк був позбавлений можливості надати пояснення щодо заяви про забезпечення позову, надати докази. При прийнятті оскаржуваної ухвали судом не встановлено, яким чином відсутність вжитих судом заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення про визнання кредитного договору недійсним у випадку задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами до ч.ч. 1-3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено в п.п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Господарського кодексу України забороняється незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб.

Тому втручання державних органів у господарську діяльність підприємств не допускається.

Вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснення відступлення права вимоги за кредитним договором №014/0054/74/72883 від 06.04.2007 року є втручанням суду у внутрішньогосподарську діяльність суб'єкта господарювання, оскільки в такий спосіб кредитор позбавляється можливості вирішувати долю активів, розпорядження якими є складовою здійснення його господарської діяльності.

Крім того, відступлення права вимоги є одним із видів правонаступництва, тому новий кредитор фактично заміщує первісного у правовідносинах, відтак обсяг прав боржника не змінюється, але суд не визначив, яким чином виконання рішення про задоволення позову щодо визнання кредитного договору недійсним може бути ускладнено у випадку здійснення Банком відступлення права вимоги за кредитним договором за таких обставин.

Таким чином, заявлені вимоги позивача щодо забезпечення позову, є такими що суперечать нормам чинного законодавства, та порушують права інших осіб, тому ухвала суду підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376,382,384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.12.2018.

Головуючий:

Судді: