Справа № 309/1979/16-ц
Провадження № 2/309/47/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Волощук О. Я.

при секретарі Бринзей Н.М.

за участю відповідачки за первісним, позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хуст справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

18.12.2017 року відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування первісного позову позивач ОСОБА_3 зазначив про те, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати разом із матірю ОСОБА_1 Протягом останнього часу взаємовідносини між сторонами погіршилися внаслідок протиправної та неадекватної поведінки ОСОБА_1, через що позивач ОСОБА_3 змушений був змінити місце проживання, переїхав проживати до своєї матері.

Правоохоронними органами, судом було неодноразово встановлено факти сімейного насильства, завдання тілесних ушкоджень, знищення майна, погроз, образ, недбалого ставлення до виконання батьківських обовязків. Повернувшись із закордону 13.02.2015 р., ОСОБА_3 виявив, що в період його відсутності ОСОБА_1 спалила весь його особистий одяг, частину технічної документації на житловий будинок в м. Хуст по вул. Миру, 1 Закарпатської області та інші документи. Своїми діями ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_3 матеріальні збитки на суму 44 000 гривень. Дані факти встановлені постановою Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/80715-п від 10.03.2015 р. відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Навмисними діями відповідачки ОСОБА_1 спрямованими на навмисне знищення одягу, взуття та іншого майна, позивачу завдано моральної шкоди ОСОБА_3 розмір якої він оцінює у 8000 гривень.

Моральна шкода завдана ОСОБА_3 полягає у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного сімейного життя в звичайному руслі, зневаги його честі та гідності, втрати авторитету серед людей.

Незаконні дії ОСОБА_1 спричинили на ОСОБА_3 негативний емоційний вплив, який виразився у душевних стражданнях через відчуття неспокою та хвилювання, що призвело до погіршення його відносин з оточуючими.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 просить суд ухвалити рішення про стягнення із відповідачки ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 8000 гривень.

Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 первісний позов не визнала, заявила зустрічний позов.

В обґрунтування зустрічного позову відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 зазначила, що фактично шлюбні стосунки між сторонами припинено у 2014 році - відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 покинув її, зібрав особисті речі, в тому числі весь свій одяг, переїхав проживати до своєї матері, де проживає дотепер. Незважаючи на те, що шлюбні стосунки було припинено, відповідач ОСОБА_3 часто приходив додому, влаштовував сварки. Через деякий час позивачка зрозуміла, що всі сварки він влаштовував для того, щоб записати їх на аудіо- чи відеоапаратуру та в подальшому використати проти неї для визнання її обмежено дієздатною. Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_3 бажав не тільки розірвати шлюб, а і позбавити її належної їй частки нерухомого майна та визнати недійсним договір кредиту. З цією метою відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 мав намір визнати позивачку обмежено дієздатною, його її опікуном для чого використовував різні підстави та мотиви. Однією з таких підстав є вигадана історія щодо навмисного спалення позивачкою речей та документів ОСОБА_3 Відповідач не проживав у будинку, однак систематично зявлявся, переглядав відеозаписи з камер відеоспостереження, слідкував за тим, що відбувалось у будинку, прослуховував розмови, спостерігав хто і коли приходить. 28 січня 2015 року ОСОБА_1 прибирала в гардеробній. На той час в будинку вона проживала з дітьми - донькою ОСОБА_5 та сином - ОСОБА_4. Старий, поношений одяг спалила. Вказаний факт зафіксований на записі камер відео спостереження, який ОСОБА_3 використав, звернувшись до поліції із заявою про притягнення її до адміністративної відповідальності за навмисне пошкодження його одягу, паспорта та технічної документації на будинок. За вказане правопорушення ОСОБА_1 постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 р. було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. (справа №309/807/15-п). Постановою судді Апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2017 року постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 року скасовано, а провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 08 червня 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про відшкодування йому моральної шкоди, заподіяної навмисними діями ОСОБА_1, спрямованими на навмисне знищення одягу, взуття та іншого належного йому майна. З усього одягу, що був спалений ОСОБА_1 були тільки одні старі, поношені спортивні штани, що належали відповідачу ОСОБА_3 Інших речей відповідача ОСОБА_1 не спалювала. Крім того, позивачкою не було спалено ні паспорту відповідача, ні документації на будинок. Про наявність у відповідача ОСОБА_3 паспорту громадянина України свідчить та обставина, що 30.03.2015 р. відповідач надавав ОСОБА_6 та Гладких М П. нотаріально посвідчену довіреність на представництво його інтересів, в якій вказав номер свого ніби то спаленого паспорта за яким нотаріус посвідчував його особу. Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1І вважає, що своїми діями ОСОБА_3 вже втретє заподіяв їй моральні страждання, що призвело до погіршення стану її здоров'я, сну, організації життя, відносин із знайомими, близькими.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні первісного позову та ухвалити рішення про стягнення із відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 8000 гривень.

В судове засідання позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задоволити позов, відзиву на зустрічний позов або заяву про визнання позову не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи проведено у відсутності позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги за первісним позовом не визнала, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, просила задоволити вимоги за зустрічним позовом з підстав, зазначених у ньому. В обґрунтування заперечень щодо первісного позову зазначила, що із ОСОБА_3 у протягом останніх трьох років у них напружені стосунки. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 намагається різними способами спричинити їй страждання, звертається до суду та органів поліції із різними позовами та заявами про спричинення йому з боку ОСОБА_1 тілесних ушкодження, матеріальної та моральної шкоди. Твердження ОСОБА_3 про те, що вона спалила його одяг, паспорт та документацію на їх будинок є надуманими та вигаданими ОСОБА_3 Вважає, що вона не спричинила ОСОБА_3 ніякої моральної шкоди, просила відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітній син сторін залишився проживати разом з матірю у будинку за адресою м. Хуст, вул. Миру, 1 Закарпатської області, а ОСОБА_3 переїхав проживати із вказаного будинку до своєї матері. Між сторонами склалися неприязні стосунки. Тривають спори щодо розподілу майна, участі у матеріальному утриманні неповнолітньої дитини, спричинення тілесних ушкоджень, пошкодження та знищення майна, відшкодування матеріальних та моральних збитків, які вирішувались в судовому порядку. Постановою Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/80715-п від 10.03.2015 р. ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. (справа №309/807/15-п). Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2017 року постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 року скасовано, провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до частин 3, 4 та 5 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 р. - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. передбачено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.9 даної Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що твердження позивача за первісним позовом, відповідача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 було спричинено йому моральну шкоду у звязку із знищенням його одягу, спаленням паспорту та документації на будинок №1 по вул. Миру в м. Хуст Закарпатської області належними доказами не доведено. Посилання ОСОБА_3 на те, що вказані обставини підтверджено постановою Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/80715-п від 10.03.2015 р. відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. (справа №309/807/15-п), не є належним доказом по справі, не може бути взято судом до уваги, оскільки постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2017 року постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 року щодо ОСОБА_1 скасовано, провадження у справі щодо неї за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Суд констатує, що ні позивачами за первісним і зустрічним позовами не доведено спричинення моральної шкоди та те, що відповідачем ОСОБА_1 за первісним позовом, відповідачем за зустрічним - ОСОБА_3 доведено, що ними не завдавалась моральна шкода.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_3, позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають у звязку із недоведеністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4,5, 258, 263 ЦПК України, ст. 23, 1167 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні первісного позову до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_3 у стягненні моральної шкоди.

Повний текст рішення буде виготовлено 06 грудня 2018 року.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_7

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_7