КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року місто Київ.

Справа № 761/33792/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/538/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Музичко С.Г., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року (у складі судді Рибака М.А., повний текст рішення складено 11.06.2018р.)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2018 дану справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_3

Ухвалою від 05 жовтня 2018 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду Київським апеляційним судом.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 пред'явив в суд позов до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди. Згодом подав заяву про зміну предмету та підстав позову та збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 23494 грн. 95 коп.,пені в розмірі 19 263 грн.08 коп., судові витрати ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 23 513 грн. 10 коп., моральну шкоду 10 000 грн.00 коп. та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 лютого 2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Камаз 5320», д/н НОМЕР_1, який належить на праві власності Діасамідзе Тарателу, у с. Проліски Бориспільського району Київської області порушив п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до звіту № 168 визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу &qu68; SsangYongNewKorandoC200 Di» д/н НОМЕР_2 від 12 лютого 2014 року сума збитків становила 30 071 грн. 82 коп.

17 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом № 446 від 08.05.2014 року, відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки автомобіль «Камаз 5320», д/н НОМЕР_1 не є забезпеченим за договором, а дана дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком так як водій автомобіля «Камаз 5320», д/н НОМЕР_1 на момент ДТП не мав трирічного водійського стажу.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача повторно про перегляд заяви про виплату страхового відшкодування. 14 вересня 2015 року відповідач-1 добровільно виплатив позивачу страхове відшкодування, але станом на 2015 рік пози вач не мав змоги відремонтувати автомобіль за вказану суму, так як ціни вже змінились і він був змушений звернутись до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2018 року позовні вимоги задоволено часткового. Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 19928,18 грн. страхового відшкодування та 15887,92 грн. пені, 1704,32 грн. витрат на оплату судової експертизи та 300,45 грн. судового збору.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23513 грн.10коп.. суми матеріального збитку та 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1166,79 грн. витрат на оплату судової експертизи та 205,69 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також постановлення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с.84-92 том 2).

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що дія полісу № АС/6554540 укладеного між ПрАТ «Київський страховий дім» та ОСОБА_5, не поширюються на правовідносини та наслідки, що виникли в результаті ДТП, що мала місце за участю ОСОБА_2 з урахуванням того, що водій мав водійський стаж менше 3-х років, а в договорі визначено таку особливу умову, як наявність у водія водійського стажу більше трьох років. Тому, зазначив, що на дату подачі першої заяви від 17.03.2014 року , реєстраційний номер 685 підстави для виплати страхового відшкодування були відсутні.

Скаржник зазначив, що як тільки йому стало відомо, що обставини, які стали підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відпали, страховиком було здійснено відшкодування у розмірі 30 071,82 грн., відповідно до складеного Звіту №168 від 12.02.2014 р., на підставі заяв від 03.09.2015р. та 09.09.2015р., що підтверджується платіжним дорученням № 7852 від 14.09.2015р., тобто в межах строку встановленого законом.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до діючого законодавства, розмір збитку, що становить страхове відшкодування розраховується станом на дату ДТП, тобто на 08.02.2014р., що і було зроблено відповідачем, а не на 14.09.2015р..

Також, скаржник зазначив, що судом не враховано факт перерахування позивачу страхового відшкодування двічі за платіжним дорученням № 7852 від 14.09.2015 р. на суму 30071,82 грн. та № 80610 від 30.09.2018р. на суму 30071,82 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач у визначений судом строк не подав.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги не визнав.

Представник відповідача ПрАТ &qu s;Страховий Дім&quju; до апеляційного суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений 01.11.2018 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08 лютого 2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «КАМАЗ», н.з. НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_7, у с. Проліски Бориспільського району Київської області порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando», н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8)

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6554540, строк дії якого з 18 вересня 2013 оку до 17 вересня 2014 року включно, ПрАТ «Київський страховий дім» застрахувало цивільно-правову відповідальність осіб, які експлуатують транспортний засіб «КАМАЗ», н.з. НОМЕР_1. Даним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн.

Згідно зі звітом № 168 про визначення вартості матеріального збитку від 12 лютого 2014 року, складеного ТОВ «Сальватор» вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 30071 грн. 82 коп. (а.с.69-89).

Згідно рахунку-фактури від 06.03.2014 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, становить 45335,42 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що 17 березня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 45335 грн. 42 коп.

Листом від 08 травня 2014 року вих. № 446 ПрАТ «Київський страховий дім» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що відповідно до пункту 8 полісу № АС/6554540, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. Оскільки у ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «КАМАЗ», н.з. НОМЕР_1 водійський стаж обчислюється з 22 травня 2012 року та становить менше 3-х років, тому вказаний автомобіль не є забезпеченим, а ДТП, яка мала місце 08 лютого 2014 року, не є страховим випадком (а.с.9).

В суді першої інстанції було встановлено, що водійський стаж ОСОБА_2 на час ДТП був більше трьох років, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що відмова СК у виплаті страхового відшкодування була неправомірною, а відтак страховик зобов'язаний був сплатити страхове відшкодування позивачу не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

03 вересня 2015 року позивач звернувся з листом до відповідача-1 з проханням переглянути рішення від 08.05.2014 року та виплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності з врахуванням суми збитку на дату подання даної заяви та розрахованої пені (а.с. 106)

Відповідно до платіжного доручення № 7852 від 14.09.2015 року відповідачем 1 перераховано на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 30071, 82 грн. (а.с.111).

01 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача-1 з листом, в якому просив повернути йому різницю між перерахованою йому відповідачем-1 сумою страхового відшкодування та пені, яка нараховувалась внаслідок прострочення виплати відповідачем-1 (а.с. 116).

Оскільки позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування із необхідними документами до страховика 17 березня 2014 року, відповідач-1 зобов'язаний був здійснити дану виплату саме не пізніше 17 червня 2014 року, чого у даному випадку здійснено не було.

Відповідно до висновку експерта № 525 від 26 жовтня 2016 року, за результатами проведення призначеної судом авто-товарознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, без врахування величини втрати товарної вартості, завданий власникові автомобіля «Ssang YongNew KorandoC200 Di», державний номер НОМЕР_2 у результаті пошкодження під час ДТП станом на 08 лютого 2014 року з урахуванням зносу становив 36585,62 грн.; розмір матеріального збитку, без врахування величини втрати товарної вартості, завданий власникові автомобіля «SsangYong NewKorandoC200 Di», державний номер НОМЕР_2 у результаті його пошкодження під час ДТП станом 14 вересня 2015 року становив 56426,51 грн.;розмір матеріального збитку, з врахуванням величини втрати товарної вартості, завданий власникові автомобіля «Ssang YongNew KorandoC200 Di», державний номер НОМЕР_2 у результаті його пошкодження під час ДТП станом на 26 жовтня 2017 року становив 73513,10 грн.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що виплата страхового відшкодування була здійснена позивачу відповідачем-1 лише 14 вересня 2015 року у розмірі, встановленому відповідно до звіту № 168 від 12 лютого 2014 року в сумі 30071, 82 грн., при цьому сума матеріального збитку станом на 14.09.2015 року складала 56426,51 грн., а тому розмір недоплаченої суми страхового відшкодування станом на дату проведення виплати має бути розрахований наступним чином: 50000 грн. (розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну згідно із полісом) - 30071,82 (виплачена відповідачем сума страхового відшкодування) = 19928,18 грн.

Щодо стягнення пені за час прострочення здійснення виплати страхового відшкодування за період з 09.05.2014 по 14.09. 2015 року в розмірі 19263,08 грн. суд першої інстанції виходив з наступного.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, страхова виплата була здійснена лише 14.09.2015 року, а отже відповідачем-1 прострочено виплату страхового відшкодування за період з 09.05.2014 року по 14.09.2015 року. Оскільки відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування саме в розмірі 30071,82 грн. відповідно до звіту № 168 від 12 лютого 2014 року, то саме вказану суму районний суд врахував під час розрахунку пені за прострочення здійснення страхової виплати.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, вищенаведені обставини,які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ПрАТ «Київський страховий дім» не містить.

Доводи апеляційної скарги, в частині відсутності на час ДТП у водія застрахованого транспортного засобу необхідного водійського стажу спростовуються матеріалами справи, а саме Рішенням Апеляційного суду Київської області, яке міститься в матеріалах справи (а.с.101-105 том1), з якого вбачається, що судом встановлено, що водійський стаж ОСОБА_2 становив більше 4-х років.

Щодо посилань скаржника на те, що сума страхового відшкодування була помилково перерахована позивачу двічі, то колегія суддів роз'яснює, що в межах даної справи за відсутності зустрічного позову про повернення безпідставно набутих коштів, суд не може врахувати виплачені двічі суми. Разом з тим СК не позбавлена права звернутись з вимогами до позивача про повернення безпідставно набутих коштів з урахуванням індексу інфляції за весь період не повернення.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума страхового відшкодування розраховується станом на дату ДТП, тобто на 08.02.2014р., , а не на 14.09.2015р, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що позивач через неправомірні дії страхової компанії, яка безпідставно відмовила у виплаті відшкодування в 2014 році не зміг відновити свій автомобіль і тому, суд правомірно, за обставинами даної справи, вирахував суму збитків, обрахувавши її на дату, коли відповідач виконував свій обов'язок з урахуванням цін, які за півтора року змінились. Тобто, суд правомірно врахував, що збільшення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу мало місце з вини страховика, який безпідставно півтора роки ухилявся від свого обов'язку сплати страхове відшкодування.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд правомірно врахував, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність не повинна нести додаткові витрати по погашенню збитків, які мали місце в першу чергу через винну поведінку СК, яка порушила свої зобов'язання щодо строків виплати страхового відшкодування.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга ПрАТ «Київський страховий дім» не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, та вимогам закону, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 375 ЦПК України залишає його без змін.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 15 листопада 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Музичко С.Г.

РубанС.М.