Справа № 222/1665/18
Провадження № 2/222/493/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2018 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області в складі:
судді Доценко С.І.,
за участі секретаря Болбат Н.І.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за наступними підставами:
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок № 245 (старий номер 191) по вул. Калініна (нині Калинова) в смт. Володарське (нині Нікольське), Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області. Відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 є його сином та невісткою, а ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 онуком. Вони зареєстровані в будинку позивача, але фактично в будинку не проживають з 2014 року. Онук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в будинку за адресою реєстрації його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вже були зареєстровані. В добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивача звернутись до суду із зазначеною позовною заявою, так як він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, позбавлений можливості оформити субсидію на комунальні платежі згідно з діючим законодавством, що ставить його в скрутне становище. Тому просить суд визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування на будинок № 245 (старий номер 191) по вул. Калініна (нині Калинова) в смт. Володарське (нині Нікольське), Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області.
Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що відповідачі по справі є його сином та невісткою. Вони, разом з їх малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_2 (старий номер 191) по вул. Калініна (нині Калинова) в смт. Володарське (нині Нікольське), але фактично не проживають з 2014 року, речей, що їм належать в будинку не має, витрати на обслуговування будинку не несуть. Просить суд задовольнити позовні вимоги, так як реєстрація відповідачів в будинку ускладнює користування житловим будинком та він не має можливості оформити субсидію. Також зазначив, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позовну заяву не скористались. Клопотань про відкладення слухання справи від них не надходило.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області в судове засідання не зявився, однак надали суду заяву в якій Орган опіки та піклування заперечував проти визнання малолітнього ОСОБА_5, 2010 року таким, що втратив право проживання в будинку, тому що це порушує житлові права малолітньої дитини.
Враховуючи, що відповідачі, які належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, не зявились в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив на позовну заяву, при тому, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 24.03.1986 року, будинок № 245 (старий номер 191) по вул. Калініна (нині Калинова) в смт. Володарське (нині Нікольське), Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області належить ОСОБА_1 (а.с.7)
Відповідно до копії довідки Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 3914 від 18.09.2018 року та копії домової книги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.09)
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що в будинку позивача прописаний його син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5, однак з 2014 року вони в будинку ОСОБА_1 не проживають та речей, що їм належать в будинку не має.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розумінні ст.ст. 64 ч.2, 156 ч.4 ЖК України є членами сім'ї позивача, як власника будинку, в якому відповідачі зареєстровані. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може буди обмежений у праві користування жилою площею інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.
Згідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в будинку позивача і суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідачів в будинку, витрат на утримання будинку вони не несуть, їх реєстрація в будинку позивача перешкоджає праву ОСОБА_1, як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Таким чином, реєстрація місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не тягне за собою виникнення у них прав на житло, в якому вони зареєстровані, а лише посвідчує факт проживання осіб в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком № 245 (старий номер 191) по вул. Калініна (нині Калинова) в смт. Володарське (нині Нікольське), Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області.
Вирішуючи позов відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд враховує думку органу опіки та піклування про недоцільність позбавляти дитину права на проживання в будинку діда ,так як це тягне за собою позбавлення можливості реалізацію законних прав дитини, тобто суперечить інтересам дитини.
Суд погоджується з думкою Органу опіки і піклування, оскільки право дитини на житло та його недоторканість закріплені у ст.ст.16, 27 Конвенції про права дитини, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства».
Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження підстав для визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування його житлом, а суд , як орган державної влади має захищати інтереси дитини, тому у задоволенні позовних вимог щодо малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.
Судовий збір по справі за двох позовних вимог немайнового характеру становить 1409,60 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 280-282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, ст. ст.317, 319, 405 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування будинком № 245 (старий номер 191) по вул. Калініна (нині Калинова) в смт. Володарське (нині Нікольське), Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: будинок № 245, вул. Калинова, смт. Нікольське, Нікольський район, Донецька область на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_2), зареєстрованого за адресою: будинок № 245, вул. Калинова, смт. Нікольське, Нікольський район, Донецька область, сплачений нею судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: будинок № 245, вул. Калинова, смт. Нікольське, Нікольський район, Донецька область на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_2), зареєстрованого за адресою: будинок № 245, вул. Калинова, смт. Нікольське, Нікольський район, Донецька область, сплачений нею судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 07.12.2018 року.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Доценко