Провадження № 2/520/6545/18
Київський районний суд м. Одеси у складі :
Головуючого судді - Куриленко О.М.,
за участю секретаря - Баранової Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,
01.11.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її донька, ОСОБА_3, народила сина, ОСОБА_4, у пологовому будинку №7 м. Одесі. Стверджує, що донька ретельно приховувала від рідних свою вагітність, а після пологів збиралася залишити дитину у пологовому будинку та відмовитися від сина. Дізнавшись про народження онука, прозивач умовила дочку не залишати сина в пологовому будинку
Після виписки з пологового будинку вона забрала їх до себе додому де її дочка і залишила свою новонароджену дитину та повернулася до своєї квартири, забравши з собою сина від першого шлюбу, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відомості про батька ОСОБА_4 внесені в свідоцтво про народження на підставі ст. 135 СК України.
Позивач зазначає, що відповідачка відтоді не піклується про дитину, не цікавиться станом її здоров'я, не забезпечує таких базових речей, як: харчування, одяг, медичній догляд, лікування; з дитиною не спілкується, таким чином вона свідомо нехтує батьківськими обов'язками порушуючи вимоги Закону України «Про охорону дитинства».
Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.
Ухвалою судді від 08.11.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило. В матеріалах справи міститься її нотаріально посвідчена заява, в якій відповідач надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав та просила слухати справу у її відсутність.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Також відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, натомість в матеріалах справи наявний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України.
У судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_3».
В період даного шлюбу у ОСОБА_6 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Однак, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року, справа № 520/1624/14-ц шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4, про що Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції було складено відповідний актовий запис за № 108 та видано Свідоцтво про народження НОМЕР_3.
З вказаного свідоцтва вбачається, що батьками малолітнього ОСОБА_4 є ОСОБА_9 та ОСОБА_3, відомості про батька дитини зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері.
Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянка України, уроджена м. Одеси, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 є матір'ю відповідачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач після народження сина залишила його у неї, ніяким чином не піклується, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавляться його станом здоров'я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.
У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач самоусунулась від виховання та утримання свого сина, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання, не цікавляться його життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток, що підтверджується наступним.
Відповідно до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 05.02.2018р. №27 "Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах", малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на відповідному обліку.
З часу народження малолітній проживає разом з позивачем (бабусею), за адресою: АДРЕСА_1 Дану інформацію в письмовому вигляді підтверджують гр.гр. ОСОБА_10. ОСОБА_8
Відповідно до інформації представленої адміністрацією Одеського дошкільного навчального закладу "Ясла - садок" №197 Одеської міської Одеської області від 15.06.2018 року за №86/01-16. повідомляється, що гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в дитячому закладі працює на посаді двірника.
З 17 січня 2018 року, з моменту виписки з пологового будинку, з нею мешкає її онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Всі матеріальні витрати та належний догляд за дитиною забезпечує самостійно гр. ОСОБА_1.
Відповідно до інформаційної довідки від 22.06.2018 року №01-03/354, виданої адміністрацією Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради, з'ясовано, що при проведенні профілактичних оглядів в поліклініці та відвідуванні малолітнього вдома з дитиною завжди знаходиться бабуся ОСОБА_1 Мати участі не приймає, поліклініку з дитиною не відвідує.
Мати дитини, гр. ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, письмово відмовилась від батьківських прав на свого сина ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2. Справжність підпису засвідчено Харитонюк Л.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, нотаріальна заява зареєстрована в реєстрі за № 337.
Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи
В матеріалах справи міститься висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 1549/01-11 від 04.09.2018 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні доведено той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина, а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав.
Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини.
Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.
Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Норми Конвенції про права дитини, говорять про те, що кожна дитина має право на захист зі сторони держави від всіх форм фізичного або психологічного насильства, образи, відсутності піклування або недбайливого ставлення, грубого звернення або експлуатації.
При вирішенні даного спору велике значення, на думку суду, мають не матеріальні обставини, а почуття та емоції. Тому неможливо прийняти рішення суто механічно, лише враховуючи розмір грошових коштів, які витрачаються батьками на дитину. До обставин, що мають істотне значення відносяться умови, які кожен з батьків може створити для виховання й розвитку дитини. Велике значення має кількість часу, який кожен з батьків може та бажає приділити дитині.
Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, у зв'язку з чим повинен утримувати своїх неповнолітніх дітей.
При ухваленні рішення по справі суд керується ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» відповідно до якої вбачається, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;
Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.50 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.
Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).
Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання
У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.
На підставі викладеного ,ст.ст. 164 , 165 ,166, СК України та керуючись ст.ст. 263-265,285 ЦПК України , суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянки України, уродженки м. Одеси, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від усіх її видів заробітку, але не менш ніж 50 % на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 01 листопада 2018 року й до досягненням дитиною повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2018 року