Постанова

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 398/2371/16-ц

провадження № 61-20272св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року в складі судді Шлякової Н. В. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року в складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Дуковського О. Л., Письменного О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1994 року до 23 січня 2015 року, від якого мають двох спільних дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано, що на утриманні відповідача знаходився їх старший син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його мати, яка тяжко хворіла та потребувала додаткового лікування і догляду. На даний час ці обставини минули: син ОСОБА_9 служить в Збройних силах України по контракту, має самостійний заробіток. Мати відповідача померла 13 серпня 2015 року, а він є працездатним та інших утриманців він не має. Вищевикладені обставини є підставою для збільшення відповідно до статті 192 СК України розміру аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_7

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2014 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач сплачує на утримання дитини щомісячно аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), що становить в середньому 3 200 грн 3 400 грн та є вдвічі більше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, купуючи одяг та інші необхідні речі, а тому підстав для збільшення розміру аліментів не вбачається. Позивачем не подано належних та допустимих доказів щодо зміни майнового стану відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що визначений розмір аліментів є обєктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач несе додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини. Позивач не працевлаштована, доходи у неї відсутні, хоча працездатного віку, за станом здоровя може працювати. Неповнолітній ОСОБА_7 проживає з позивачем, але це не звільняє її від повноцінного (рівного) батьківського обовязку по утриманню спільної дитини сторін, відсутні обєктивні обставини, які б перешкоджали отриманню нею самостійних доходів, а відтак належному виконанню обовязку з утримання сина.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що син сторін по справі ОСОБА_6 став повнолітнім та служить у Збройних силах України, а мати відповідача померла, тому він може сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1994 року, який розірвано рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року.

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають двох спільних дітей: ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що позивач не працевлаштована, доходи в неї відсутні, хоча працездатного віку, за станом здоровя може працювати.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач несе додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини.

Також встановлено, що із заробітної плати відповідача на користь позивача утримуються аліменти, зокрема, у лютому 2017 року 3 264,06 грн, у березні 2017 року 3 264,06 грн, у квітні 2017 року 3 264.06 грн, у травні 2017 року 3 264,06 грн.

Разом з тим, позивачем не подано належних та допустимих доказів зміни матеріального стану відповідача.

На підставі викладеного, суди дійшли вірного висновку, що відповідач сплачує на утримання дитини щомісячно аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), що є вдвічі більше встановленого прожиткового мінімуму, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, купуючи одяг та інші необхідні речі, а тому підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Позивачем не подано належних та допустимих доказів щодо зміни майнового стану відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.

С. Висоцька

В. В. Пророк