КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 361/7664/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/1998/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Шкоріної О.І.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Василишина В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просила змінити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2011 з 500 грн на 3 000 грн, посилаючись на те, що збільшився прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років до 1 777 грн. Мінімальний же розмір встановлений законом складає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, її матеріальне становище погіршилося, а витрати на дитину збільшилися. Також просила стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 12 776,96 грн посилаючись на те, що син постійно хворіє, має проблеми зі слухом. За рекомендаціями лікарів для нього придбано необхідні слухові апарати на обидва вуха. На придбання медичних препаратів за лікарськими рецептами, проходження діагностичного обстеження дитини та придбання медичного обладнання нею витрачено 24 867 грн. Оскільки дитина має тяжке захворювання, потребує регулярного медичного обстеження, часто перебуває на диспансерному обліку, вважає за необхідне стягнути із відповідача 1/2 частину витрат, понесених нею на лікування та оздоровлення сина.

Відповідач заперечував проти позову пославшись на відсутність фінансової можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Вказав, що він не працевлаштований та має малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 від цивільного шлюбу з іншою жінкою.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2018 позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі - 500 грн щомісячно, починаючи із 30.07.2010 року й до повноліття дитини, на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010. Стягнуто з часу набрання цим судовим рішенням законної сили із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі - 1 200 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на місяць до досягнення цією дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина у розмірі 3 862, 64 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 193,50 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував стан здоров`я дитини та матеріальне становище сторін. Розмір аліментів, визначених судом недостатній для забезпечення дитини всім необхідним для життя та розвитку. Нею надано достатньо доказів про додаткові витрати на придбання медичних препаратів та медичне обстеження дитини у зв`язку з тяжким захворюванням.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Постановою Верховного Суду від 05.09.2018 рішення Апеляційного суду Київської області від 31.07.2017 скасоване, справу передано на новий розгляд до Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2011. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2011 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Рішення набрало законної сили та пред`явлено до виконання.

Син сторін навчається у 3-Б класі Великодимерського навчально-виховного обєднання Броварського району Київської області.

Відповідно до довідки № 3746 від 14.11.2017, виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному її утриманні.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.11.2017, складеного депутатом селищної ради селища міського типу Велика Димерка Постол В.В. син сторін мешкає з матір`ю, знаходиться на повному її утриманні, відвідує платні гуртки: карате, басейн, заняття з англійської мови, потребує додаткових витрат на оздоровчий та культурний розвиток.

Відповідно до виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 1370 та 1415, виданих Державною установою «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України» від 16.11.2016 та 08.11.2017 ОСОБА_4 встановлено діагноз: вроджена хронічна двобічна сенсорноневральна приглухуватість.

Позивачкою надано квитанції про оплату за медичне обстеження та придбання медичних препаратів. Один слуховий апарат для дитини придбано за спільні кошти з відповідачем, інший слуховий апарат придбано батьками позивачки.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з матеріального становища сторін, та з урахуванням того, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина. Визначаючи розмір додаткових витрат суд виходив із сум, вказаних у квитанціях, оригінали який було надано у судове засідання та стосувалися лікування дитини. Квитанції, у яких містяться дані про витрати на придбання одягу та лікарських препаратів без призначення лікаря судом до уваги не прийняті.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивач у додаткові витрати включила не лише кошти, які витрачені нею на лікування дитини у зв`язку з вродженою хронічною двобічною сенсорноневральною приглухуватістю, а і витрати на придбання одягу, взуття тощо, які відносяться до повсякденних витрат та не пов`язані із захворюванням дитини.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі витрати не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України та не можуть бути стягнуті з відповідача.

Позивач не заперечувала тих обставин, що один із слухових апаратів придбаний за спільні кошти позивачки та відповідача, а інший - за кошти бабусі та дідуся дитини (батьків позивачки), а відтак підстави для стягнення з відповідача коштів за ці слухові апарати відсутні.

При наступних витратах, пов`язаних із хронічним захворюванням дитини позивач не позбавлена права звернення до суду із позовом про стягнення таких витрат з відповідача.

Збільшуючи розмір аліментів до 1 200 грн, а не 3 000 грн, як про те просила позивач суд першої інстанції виходив з матеріального становища сторін та з урахуванням того, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів не приймає до уваги нові докази, долучені позивачкою до апеляційної скарги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таких доказів позивач не надала. До того ж позивач долучила акти виконаних робіт, які вже є у справі, квитанції про витрати на одяг, взуття та канцелярські товари, а також акт виконаних робіт від 23.08.2018 по витратах, які понесені вже після ухвалення рішення у справі.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 04.12.2018.

Головуючий

Судді