Справа № 215/1947/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м.Кривий Ріг

Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Зоріній А.В.

розглянувши в порядку ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку загального позовного провадження, в підготовчому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнаня за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок № 68 по вул. Філянського в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., з господарчими побудовами: літня кухня «Б», погріб «В», сарай «Г», гараж «Д», душова «Е», виральня «Ж», паркан №1, ворота №2, бассейн І, водоколонка ІІ, замощеня ІІІ та на земельну ділянку площею 0,225га., що також знаходиться по вул.Філянського 68, як за спадкоємицею першої черги, після смерті матері - ОСОБА_5, померлої 13.08.2015 року.

В обґрунтування вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 26.08.1999 року її батьку ОСОБА_6 належить житловий будинок № 68 по вул. Філянського в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., з господарчими побудовами: літня кухня «Б», погріб «В», сарай «Г», гараж «Д», душова «Е», виральня «Ж», паркан №1, ворота №2, бассейн І, водоколонка ІІ, замощеня ІІІ та земельною ділянкою площею 0,225га., що також знаходяться по вул.Філянського 68.

04.01.2012 року ОСОБА_6 помер.

У встановлений законом строк, її мати ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як дружина спадкодавця та спадкоємиця першої черги за законом, але спадщину належним чином так і не оформила, оскільки померла 13.08.2015 року.

Після смерті 13.08.2015 року матері - ОСОБА_5, ніхто не звертався до нотаріуса, але вона мешкала та була зареєстрована разом із спадкоємицею за однією адресою, є її донькою, тобто спадкоємицею першої черги за законом.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 також на час смерті матері були зареєстровані разом із нею за однією адресою, є її синами та спадкоємцями першої черги за законом, але фактично вони разом із матір'ю не проживали, спадщину приймати не мають наміру.

Відповідачі спадщину приймати не бажають, відмовляються йти до нотконтори, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали суду заяви про визнання позову, та розгляд справи в їх відсутності.

Оскільки відповідачі позов визнали, відповідно до ст.ст. 200 ч.3, 206 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачами, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.1258, 1261, 1268 ЦК України, згідно норм яких визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, та батьки, в даному випадку ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_6, померлого 04.01.2012 року, відповідачі по справі є також дітьми спадкодавця.

Згідно листа Шостої Криворізької державної нотаріальної контори від 21.05.2018 року, а.с.83, Долгова /ОСОБА_1/ О.О., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від прийняття спадщини, на користь дружини спадкодавця ОСОБА_5, яка за фактом проживання зі спадкодавцем за однією адресою , як дружина спадкодавця, звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

ОСОБА_5 мешкала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 (титульним власником нерухомого спадкового майна), померлим 04.01.2012 року за однією адресою, крім того, за фактом проживання зі спадкодавцем за однією адресою, як дружина спадкодавця, звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, хоча й не отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст.1276 ч.1 ЦК України - якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Оскільки дружина власника ОСОБА_5 померла після відкриття спадщини і не встигла її прийняти, до її спадкоємців переходить право на спадкування в порядку спадкової трансмісії.

Згідно постанови нотаріуса, а.с. 96, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникла суперечка щодо розподілу спадкового майна, ОСОБА_4 належним чином та у встановлений законом строк, не прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5, померлої 13.08.2015р., тобто ОСОБА_4 не звернулася протягом 6 місяців до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надала документів, що підтверджують постійне проживання разом із спадкодавцем, тому нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого невизнаного права стосовно визнання права власності на спадкове майно, а не визнання права на спадщину, відповідає правовідносинам які склалися, оскільки існують виняткові обставини. Як вказав ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1, та Ппленумі про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності відмови нотаріуса.

Оскільки між сторонами виник спір з приводу спадкового нерухомого майна, що підтверджується постановою нотаріуса від 04.08.2018 року, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, тому на думку суду,право позивача підлягає захисту, зважаючи на існування виняткових обставин, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.1258, 1261, 1268, 1276 ч.1 ЦК України, керуючись ст.ст. 200 ч.3, 206 ч.4, 247 ч.2, 263-267, 273, 274 ч.4 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 68 по вул. Філянського в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., з господарчими побудовами: літня кухня «Б», погріб «В», сарай «Г», гараж «Д», душова «Е», виральня «Ж», паркан №1, ворота №2, бассейн І, водоколонка ІІ, замощеня ІІІ та на земельну ділянку площею 0,225га., що також знаходиться по вул.Філянського 68, як за спадкоємицею першої черги, після смерті матері - ОСОБА_5, померлої 13.08.2015 року.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: