ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 643/7292/18

провадження № 22-ц/818/1555/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, запеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року, постановлену у складі судді Харченко А.М., -

у с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої зазначив, що постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (Московський ВДВС ХМУЮ) від 29 квітня 2002 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-29, виданого 06 лютого 2002 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2002 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Московський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області) від 11 жовтня 2017 року накладено арешт на належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 2004 року квартиру АДРЕСА_1, а 07 травня 2018 року Державне підприємство «Сетам» здійснило продаж вказаної квартири шляхом проведення електронних торгів за ціною 99000 грн.

Посилаючись на те, що складений державним виконавцем розрахунок заборгованості за аліментами є необґрунтованим, оскільки з його пенсії у 2002-2005 роках утримувались кошти на сплату аліментів, з початку 2017 року він кожного місяця сплачує аліменти у розмірі 1000 грн., крім того, жодної інформації про проведення оцінки квартири, результати такої оцінки, наміри проведення електронних торгів він не отримував, ОСОБА_1 просив визнати дії старшого державного виконавця Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області Кувічка А.В. щодо передачі на реалізацію шляхом проведення ДП «СЕТАМ» електронних торгів арештованого майна нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 незаконними.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

В обґрунтування скарги посилався на те, що державним виконавцем не враховані 2102 грн., які були виплачені ним в якості аліментів з отриманої у 2002-2005 роках пенсії, не повідомлено про результати оцінки квартири, не надано можливості здійснити рецензування звіту про оцінку квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу Московський відділ ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскільки судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2002 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2002 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 29 квітня 2002 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-29, виданого 06 лютого 2002 року Московським районним судом м. Харкова на підставі вищевказаного рішення.

25 травня 2017 року державним виконавцем Московського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області здійснено розрахунок, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 04 лютого 2002 року по 25 травня 2017 року становить 86923 грн.

Постановою державного виконавця Московського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 11 жовтня 2017 року описано та накладено арешт на належну ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 2004 року квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 ознайомлено з указаною постановою, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно зі звітом про оцінку майна від 08 грудня 2017 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 131600 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 10119726 відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для визнання їх неправомірними.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 71 Закону № 1404-VIII за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 57 Закону № 1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

З результатами визначення вартості майна - квартири АДРЕСА_1, зокрема, звітом про оцінку майна від 08 грудня 2017 року ОСОБА_1 було ознайомлено державним виконавцем 03 березня 2018 року, про що свідчить особистий підпис боржника.

Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України (ст. 61 Закону № 1404-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на обліку в Управлінні ПФУ в Московському районі м. Харкова, отримував пенсію по інвалідності, з якої в період з вересня 2002 року по листопад 2005 року було утримано 2102 грн. аліментів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що під час здійснення розрахунку заборгованості за аліментами державним виконавцем неправомірно не враховані суми, що утримувались з його пенсії, а також про те, що йому не було повідомлено про результати оцінки вартості квартири є безпідставними, оскільки скаржником не надано доказів на підтвердження того, що він повідомляв державного виконавця про факт утримання аліментів з пенсії, крім того, матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі звітом про оцінку належної йому квартири.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на правильність рішення суду не впливають та зводяться до переоцінки доказів повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова