РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Рибачик О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Полтава-Банк» до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватна фірма «POLKO» про визнання протиправними дій приватного нотаріуса, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне Акціонерне Товариство «Полтава-Банк» звернулося до суду з позовом до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватна фірма «POLKO» про визнання протиправними дій приватного нотаріуса.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08 вересня 2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 була здійснена нотаріальна дія посвідчений та зареєстрований в реєстрі № 2017 іпотечний договір між Публічним Акціонерним Товариством «Полтава-Банк» і ОСОБА_4, суттю якого було те, що в забезпечення повернення до 07 вересня 2012 року грошових коштів отриманих ОСОБА_4 за кредитним договором № 2 від 08.09.2010 року в розмірі 2 000 000,00 грн. процентів за користування кредитом, неустойки передбачених основним зобов»язанням, відшкодуванням витрат, пов»язаних з пред»явленням вимоги за основним зобов»язанням і звернення стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, збитків завданих порушенням основного зобов»язання чи умов іпотечного договору, ОСОБА_5, як іпотекодавець передала в іпотеку АБ «Полтава-Банк» нерухоме майно, що належить їй на праві власності та складається з холодильних камер, офісних та побутових приміщень (літ. «О»), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Рівненської міської ради 01.02.2010 року та зареєстрованого в КП «РМБТІ» в книзі № 18, номер запису 1-3165, реєстраційний номер 14715714 та земельну ділянку загальною площею 1779,0 кв.м. (кадастровий номер :01:002:0054) цільового призначення для реконструкції та обслуговування частини приміщення птахо заготівельного цеху під цех з виробництва і обробки харчової промисловості з складськими та побутовими приміщеннями, що розташовані по провул. Робітничий, 5 в м. Рівне, що належить іпотекодавцю на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 221297, виданого Рівненською міською радою 14.06.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 72.

В зв»язку із тим, що ОСОБА_5 не виконувала своїх зобов»язань за кредитним договором № 2 від 08.09.2010 року ПАТ «Полтава-Банк» почав застосовувати заходи щодо повернення наданого кредиту для чого звернувся до суду та отримав виконавчий лист про примусове стягнення на заставлене майно згідно договору іпотеки за рахунок продажу, якого була б погашена кредитна заборгованість.

16.09.2013 року Приватна фірма «Polko» в ході судового засідання у справі № 569/864/13-ц з»ясувала факт того, що предмет іпотеки нежитлові будівлі, що розташовані по провул. Робітничий, 5 в м. Рівне знаходяться в попередній іпотеці ПАТ «Промінвестбанк» та в наступній після ПФ «Polko», іпотеці ПАТ «Полтава- Банк».

ПАТ «Полтава-Банк» дізнався про наявність другого попереднього іпотеко держателя ПФ «Polko» лише 27.01.2014 року через залучення представника ПАТ «Полтава-Банк» в якості третьої особи у справі № 569/864/13-ц.

Згідно Іпотечного договору від 22 квітня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 806 ОСОБА_5 передала в іпотеку ПФ «Polko» предмет іпотеки, який складається з холодильних камер, офісних та побутових приміщень, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Рівненської міської ради 01.02.2010 року та зареєстрованого в КП «РМБТІ» в книзі № 18, номер запису 1-3165, реєстраційний номер 14715714 та земельну ділянку загальною площею 1779,0 кв.м. (кадастровий номер :01:002:0054) цільового призначення для реконструкції та обслуговування частини приміщення птахо заготівельного цеху під цех з виробництва і обробки харчової промисловості з складськими та побутовими приміщеннями, що розташовані по провул. Робітничий, 5 в м. Рівне.

Оскільки приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 посвідчувала іпотечний договір між ПАТ «Промінвестбанк» і ОСОБА_4 стосовно того ж самого предмету іпотеки та не повідомила про це ПФ «Polko», не повідомила ПАТ «Полтава-Банк» про наявність попередньої іпотеки ПФ «Polko» вважає дії нотаріуса такими, що порушують Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджену наказом МЮ України від 03.03.2004 року. Просить визнати протиправними дії приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 під час підготовки та посвідчення іпотечного договору зареєстрованого в реєстрі за № 2027 від 08.09.2010 року та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, пояснила, що позивач пропустив строк позовної давності.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані суду письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 квітня 2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 посвідчено іпотечний договір, укладений між фірмою «Polko» та ОСОБА_4, реєстровий № 806.

Договір посвідчено для забезпечення вимог Іпотекодержателя, що випливають з Контракту № 25F від 14.04.2010 року, укладеному між ТОВ «Денір» та фірмою «Polko».

Відповідно до п.п. 38 та 96 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», договори про заставу нерухомого та рухомого майна (майнових прав) посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності заборони на відчуження або арешту за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та перевірки відсутності податкової застави.

Одночасно з посвідченням договору іпотеки нотаріус, якщо це передбачено договором, накладає заборону на відчуження предмета іпотеки ( п.п. 38 та 102 Інструкції). Заборона нотаріусом не накладалась, оскільки іпотечним договором ця умова не передбачена.

Договір про наступну заставу вже заставленого майна може бути посвідчений за згодою попередніх заставодержателів.

При перевірці відсутності заборони на відчуження або арешту за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно витягу заборона була лише від заставодержателя - Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (ЗАТ). Відповідно до п. 100 Інструкції згоду про наступну заставу вже заставленого майна при посвідченні договору іпотеки нотаріусом витребувано від попереднього заставодержателя Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (ЗАТ).

Посилання позивача на те, що в тексті іпотечного договору не зазначено той факт, що заставлене майно вже перебувало в іпотеці є неспроможними в силу ст.18 Закону України України «Про іпотеку», якою передбачено, що іпотечний договір може містити відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки. Отже відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки не є обовязковими істотними умовами іпотечного договору.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що в спірному іпотечному договорі нотаріусом не зазначено черговості задоволення вимог іпотекодержателя ПАТ «Полтава-банк» та не розяснено сторонам черговість порядку звернення на майно.

Статтею 6 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки.

Дана стаття кореспондується зі ст. 588 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що заставодавець незареєстрованої застави зобовязаний надати кожному із заставодавців інформацію про всі попередні застави майна.

Жодною нормою закону не передбачено обовязку нотаріуса повідомляти іпотекодержателя про наявність попередніх іпотек.

Частиною 2 ст. 8 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус зобовязаний зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Частина 1 цієї статті дає визначення поняття «нотаріальна таємниця», відповідно до якого нотаріальна таємниця це сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, про її майно, особисті майнові та немайнові права і обовязки тощо.

Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд приходить до висновку, що нотаріус не мала права повідомляти іншим іпотекодержателям про попередні іпотеки. Законодавець покладає цей обовязок на іпотекодавця.

Посилання позивача на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2016 року в справі № 569/18113/14-ц, як на доказ неправомірності дій нотаріуса при посвідченні договору іпотеки, то воно є безпідставним, оскільки це посилання має місце у викладі позиції позивача фірми «Polko».

Даною ухвалою Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ на підставі наявних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку, що внаслідок порушення відповідачами вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» щодо передачі іпотекодавцем предмета іпотеки без згоди попереднього іпотекодержателя позивача, оскільки достовірними доказами доведено недодержання сторонами договору в момент вчинення правочину вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», наявні підстави для визнання недійсним договору іпотеки від 08 вересня 2010 року № 2027, укладеного між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_4

Як вбачається з рішення Рівненського міського суду Рівненської області та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ приватний нотаріус Рівненського міського територіального округу в даній справі є не відповідачем, а третьою особою.

Наявність судового рішення, що набрало законної сили має преюдиційне значення в силу ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Субєктами іпотечних правовідносин Закон України «Про іпотеку» визначає іпотекодавця та іпотекодержателя.

Відповідно до визначень, що містяться в ст. 1 Закону, іпотедавцем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення власного зобовязання або зобовязання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Посвідчуючи договір іпотеки від 22.09.2010 року укладений між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_4, нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між сторонами договору, тобто не є стороною договору, і не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин, а відтак не може бути відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, повязаних з нотаріальною дією.

Така позиція викладена в ухвалі Судової палати по цивільних справах Верховного Суду України від 05.12.2007 року в справі № 6-16344св07.

Таким чином сторонами договору іпотеки є іпотекодавець, боржник або майновий поручитель та іпотекодержатель.

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріуси не є особами в розумінні ст.ст. 30, 34, 35 ЦПК України в редакції 2004 року, ст.ст. 48,52, 53 в новій редакції ЦПК України станом на 01.02. 2018 року.

Таким чином приватний нотаріус ОСОБА_3 не є належним відповідачем.

Така позиція висловлена в ухвалі Колегії суддів Судової палати по цивільних справам Верховного Суду України від 05.12.2007 року у справі № 6-16344св07.

Крім того ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що до суду оскаржуються нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт. Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до ст. 27 Закону «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

За таких обставин приватний нотаріус Рівненського міського територіального округу не несе відповідальності за неповідомлення іпотекодавцем ОСОБА_4 позивача про попередні іпотеки.

Крім того, позивачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З дослідженого в судовому засіданні відзиву ПАТ «Полтава-банк» на позовну заяву приватної фірми «POLKO» до ТОВ «Денір», ОСОБА_7 та приватного нотаріуса ОСОБА_3 про стягнення звернення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по контракту № 25 F від 14.04.2010 року, що знаходиться в справі № 569/7864/13-ц (а.с. 237), зазначена дата прийняття судом відзиву 18 лютого 2014 року.

Позивач в позовній заяві зазначає, що йому було відомо про наявність попереднього іпотекодержателя ПФ «Polko» 27.01.2014 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності почався 28 січня 2014 року і закінчився 27 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Відповідно до ч. 3 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником відповідача 12 квітня 2018 року подано заяву до суду про застосування строку позовної давності при винесенні рішення в даній справі.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України

Керуючись ст.ст. 6 Закону України „Про іпотеку, ч. 2 ст. 8, ст. 27, ст. 50 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 267, 588 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства «Полтава-Банк» до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватна фірма «POLKO» про визнання протиправними дій приватного нотаріуса відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 22 листопада 2018 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_8