Справа № 504/4270/17
провадження №2/504/2497/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

судді Вінської Н.В.

секретаря Білаш А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.10.1989 року, відділом ЗАГС м. Фалешти, Республіки Молдова, акт про шлюб №39. Від перебування в шлюбі мають двох повнолітніх дітей, однак розірвати шлюб через органи РАЦСу не має можливості, оскільки є невирішені питання щодо поділу спільного майна подружжя. Шлюб розпався через постійні сварки та конфлікти.

В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії CS-V 1393107, складеного румунською мовою та переведено на українську перекладачем ОСОБА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 28.10.1989 року уклали шлюб, який зареєстровано ЗАГС Фалешти, акт про шлюб №39. Після реєстрації шлюбу, дружина перейшла на прізвище чоловіка ОСОБА_2.

Відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (ратифіковано Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994 року): ст. 28 п. 2 - якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу; ст. 29 п.2 - по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

Частиною першою ст.110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи із позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 95, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 28.10.1989 року, відділом ЗАГС Фалешти, Республіки Молдова, акт про шлюб №39.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до апеляційного суду Одеської області відповідно до ч. 1 ст. 354 та ст. 355 ЦПК України .

Відповідно до пункту 15.5 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя: Н.В. Вінська