Справа № 732/1940/17 Провадження № 22-ц/795/982/2018 Головуючий у I інстанції - Лиманська М. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Позняк О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області в складі судді Лиманської М.В. від 21 травня 2018 року (повний текст рішення складений 31 травня 2018 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, в якому просила усунути його від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що під час розгляду справи суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним обставинам справи, не надав значення фактам, що мають значущий вплив на правильність та справедливість ухваленого рішення, внаслідок чого не вірно застосував норми матеріального права.

Так, ОСОБА_2 вказує, що поза увагою суду залишилося те, що рішення відповідача і пов'язані з цим рішенням наслідки щодо виїзду до окупованих територій з самого початку було свідомим, а байдужість до життя родини за весь час його відсутності підтверджена свідками.

Також ОСОБА_2 зазначає, що вже після розгляду справи та ухвалення судом рішення відбулася подія, яка істотно впливає на висновки суду та вирішення справи, про яку їй об'єктивно не було і не могло бути відомо під час розгляду справи в суді першої інстанції, але яка суттєво впливає на вирішення справи. Вказує, що її чоловік розповів їй, що 20.06.2018 йому з невідомого номеру телефонував відповідач, який в розмові повідомив, що знає про смерть матері, про її хворобу, бо доки вона була жива, він декілька разів спілкувався з нею телефоном. Її чоловік повідомив відповідачу, що вона програла суд щодо оформлення спадщини після матері і тепер не можу її оформити, на що відповідач сказав, що саме з цього приводу і телефонує. Попросив передати, що вона може оформлювати все на себе, йому нічого не потрібно, він не повернеться.

ОСОБА_2 вважає, що ця телефонна розмова доводить цілком явну та очевидну свідому бездіяльність і байдужість відповідача до стану матері, тобто, його ухиляння від надання допомоги їй, що є підставою для усунення його від спадкування.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, ОСОБА_2 належним чином завчасно (21.07.2018) повідомлена про дату і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення; судові повістки від ОСОБА_3, які двічі направлялась за зареєстрованим місцем його проживання, повернулися не врученими з відміткою "За закінченням встановленого строку зберігання". а тому апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, згідно правил статей 223, 372 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справ без повідомлення (виклику) часників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності часників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року у віці 56 років у м. Городня Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 6 ).

Після її смерті відкрилася спадщина за законом на все належне їй майно.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є дочкою та сином померлої ОСОБА_4.

Зазначене підтверджується:

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, з якого вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 року в селі Хрипівка Городнянського району Чернігівської області; батьками зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_4. (а.с.4);

- копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 з якого вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 27 червня 2007 року зареєстрували шлюб, про що було зроблено запис за № 40. Після реєстрації шлюбу прізвища подружжя: ОСОБА_7, ОСОБА_5. (а.с.5);

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, з якого вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Хрипівка Городнянського району Чернігівської області, батьками зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.9).

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2008 року шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 01.11.1980 у Хрипівській сільській раді Чернігівської області, актовий запис № 12, розірвано. ( а.с. 13 ).

З довідки виконкому Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 14.12.2017 №1090 вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті своєї матері ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5) проживала сумісно з нею та здійснювала за нею догляд. Її брат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проте з 2014 року не проживає, догляд за матір'ю за цей період (з 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ) не здійснював. (а.с. 7 ).

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 як спадкоємець за законом першої черги, звернулася 12.10.2017 до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Сови В.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня нотаріусом заведена спадкова справа № 252/2017 щодо майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 За даними спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_2 відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Спадкоємцем за законом щодо майна померлої ОСОБА_4 є також син померлої ОСОБА_3.

Інші спадкоємці за законом або заповітом після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Син спадкодавця ОСОБА_3 за місцем його реєстрації повідомлявся приватним нотаріусом про відкриття спадкової справи щодо майна його померлої матері ОСОБА_4 та йому роз'яснювалося відповідними листами його право звернутись до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Така заява ОСОБА_3 у нотаріальній справі відсутня(а.с.30-33 ).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після померлої матері, ОСОБА_2 зазначала, що матір ОСОБА_9 останні 2 роки свого життя мала онкологічне захворювання і через постійне загострення хвороби потребувала постійного стороннього догляду, який отримувала лише від неї. Зазначала, що відповідач у 2014 році поїхав воювати за самопроголошені республіки ДНР та ЛНР, звідки не повертався. Він знав про тяжку хворобу матері, але не дивлячись на це, будь-якої матеріальної підтримки матері не надавав. З моменту від'їзду відповідач не телефонував, до матері не приїздив. Наразі відповідач знаходиться в розшуку, і місце його перебування невідоме.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт свідомого ухилення відповідача від надання допомоги матері та його обізнаності про стан її здоров'я, а тому підстави для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини його померлої матері ОСОБА_4 відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту статті 1224 Цивільного кодексу України та відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Крім цього, має бути з'ясовано питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Особа не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Для доведення наявності вищевказаних обставин та фактів позивач має надати суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено, що спадкодавець потребував допомоги від відповідача за умови її отримання від неї, як дочки, що спадкодавець звертався до відповідача за такою допомогою, але отримав відмову, а також те, що спадкоємець мав матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу, зважаючи на те, що він (за твердженням позивача) перебуває з 2014 року на непідконтрольній Україні території, з якою відсутній зв'язок, і перебуває у розшуку як особа, яка переховується від органів влади (а.с.16).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в зв'язку з недоведеністю його ухиляння від надання допомоги спадкодавцеві.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить доводів на спростування такого висновку суду першої інстанції.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами. Доказами, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежати від нього.

Тобто, мова йде про докази, які існували на час розгляду судом першої інстанції справи, але не були подані учасником справи до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежати від нього, а не про докази і події, яких на час розгляду справи не існувало.

Посилання в апеляційній скарзі на небажання відповідача оформлювати на себе спадкове майно не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки спадкоємці на власний розсуд користуються наданими їм законом правами, в тому числі й на власний розсуд вирішують, чи звертатись їм до нотаріальної контори з питання прийняття спадкового майна.

Отже, оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2018 року.

Головуючий:Судді: