ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/483/18 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2018 року, у складі судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_3, діючої в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

28 вересня 2017 року ОСОБА_3, діюча в інтересах ОСОБА_4,звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви від 29.03.2018 року про уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на навчання ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1. в розмірі 2062,00грн щомісячно за навчання дочки в Університеті імені Адама Міцкевича у м.Познань Республіки Польща.

Позов обґрунтувала тим, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 14.08.1999 року по 08.08.2002 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1., яка при отриманні паспорта взяла прізвище "ОСОБА_5". В 2017 році дочка вступила до Університету ім. Адама Міцкевича у м. Познань Республіки Польща, на факультет географічних і геологічних наук, спеціальність міжнародний туризм зі строком навчання з 01.10.2017 року по 30.09.2020 року. Навчаючись за денною формою навчання, потребує допомоги батька на оплату навчання, проїзд до місця навчання, проживання в гуртожитку, харчування, на придбання одягу, підручників, зошитів, що складає на місяць 4200,00грн. У зв'язку з вказаним, посилаючись на ст.ст.182, 191, 199 СК України, просить задовольнити позов.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2018 рокупозов було задоволено. Суд вирішив:

--- стягнути з відповідача аліменти на користь ОСОБА_4 на навчання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2062,00грн щомісячно, починаючи з 28.09.2017 року та до закінчення навчання (30.09.2020 року);

--- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць;

--- стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року було залишено без задоволення заяву представника відповідача про перегляд вказаного заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові, пославшись на неповне з'ясування обставин справи та порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказав, що суд не звернув уваги на те, що згідно з ч.2 ст.199 СК України позивач не вправі звертатися з цим позовом, оскільки їх повнолітня дочка проживає окремо від позивача і постійно перебуває в іншій країні, проживає у гуртожитку м.Познань. Також зазначив, що суд не врахував положення ч.1 ст.199 СК України й залишив поза увагою те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, оскільки перебуває в тяжкому матеріальному становищі, що також підтверджується наявністю заборгованості по аліментах на утримання вказаної дочки коли вона була неповнолітньою. Так, в нього також є малолітня дитина, син ОСОБА_17, 2010р.н. який у зв'язку з наявною в нього низкою захворювань потребує особливого домашнього догляду. Внаслідок потреби в особливому піклуванні та здійсненні догляду за дитиною він (позивач) не працює і доходів не має. Єдиним джерелом доходів його сім'ї є дохід дружини, яка офіційно не працевлаштована та має мінливий дохід. Також він не має у власності нерухомого та іншого цінного майна. Також вказав, що судом не враховано й те, що спеціальність "Міжнародний туризм", за якою дочка навчається у Польщі, не є унікальною, її можна отримати, навчаючись в Україні на безоплатній основі, а тому навчання в Польщі є забаганкою дитини, а не реальною потребою, для задоволення якої доцільно жертвувати потребами іншої дитини, яка об'єктивно потребує допомоги. Крім того, зазначив, що є необґрунтованим посилання позивача у відзиві на його заяву про перегляд заочного рішення на нотаріально посвідчену його заяву про надання згоди на виїзд дитини за кордон, оскільки в зазначеній заяві він лише не заперечував проти тимчасового виїзду дочки за кордон і не надавав згоди на її утримання.

У своєму відзиві ОСОБА_4 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно свідоцтву про народження батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.4).

Як вбачається із копії паспорта відповідач народився 06.04.1981 року (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано 08.08.2002 року; прізвище позивача після розірвання шлюбу змінено на "ОСОБА_4" (а.с.5).

Згідно свідоцтву про шлюб ОСОБА_4 після реєстрації 08.08.2008 року шлюбу з ОСОБА_12 змінила прізвище на "ОСОБА_4" (а.с.7).

Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 15.06.2016 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. змінила прізвище на "ОСОБА_5", про що 15.06.2016 року складено відповідний актовий запис №09 (а.с.6).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зарахована на навчання до Університету ім. Адама Міцкевича у м. Познань Республіки Польща на період з 01.10.2017 року по 30.09.2020 року денної форми навчання, що підтверджується довідкою про зарахування іноземця на навчання від 04.08.2017 року (а.с.14).

Вказана довідка складена польською мовою, її переклад на українську мову виконав перекладач ОСОБА_18 ФОП ОСОБА_14 Бюро перекладів "ІНФОРМАЦІЯ_2".

За нотаріально посвідченою заявою від 27.12.2016 року про надання згоди на виїзд неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. за кордон сторони у справі дали згоду своїй неповнолітній дочці тимчасовий виїзд за межі України, зокрема, до Польщі. Також вони зобов'язались забезпечити свою дитину всім необхідним (а.с.12).

При поданні заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача долучено наведені нижче копії документів, які були залучені при апеляційному розгляді справи.

Так, відповідно до копій свідоцтв про шлюб та про народження відповідач уклав 14.02.2010 року шлюб із ОСОБА_15 (а.с.58а), від вказаного шлюбу мають сина ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.59).

Вказаний син потребує домашнього догляду, згідно довідки №52/198 Комунального закладу "Херсонська міська лікарня імені О.С. Лучанського" (а.с.60).

При апеляційному розгляді справи представник відповідача вказав, що зазначена довідка передбачає, що дитина може потребувати домашнього догляду та/або є дитиною-інвалідом. У випадку з відповідачем дитина потребує домашнього догляду і не є дитиною-інвалідом.

За повідомленням державного реєстратора виконавчого комітету Херсонської міської ради щодо ОСОБА_2 здійснена 27.10.2011 року державна реєстрація припинення підприємницької діяльності (а.с.62).

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 3 кварталу 2016 року по 1 квартал 2018 року у відповідача доходи відсутні (а.с.63).

Відповідно до Інформаційної довідки з різних Державних реєстрів відповідач не має у власності нерухомого майна, а за довідкою-розрахунком Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області він має заборгованість з 01.10.2015 року по сплаті аліментів перед ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. на суму 49113,60грн (а.с.64, 65).

При апеляційному розгляді справи позивач вказала і це підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, 31.08.2018 року позивач уклала шлюб, у зв'язку з чим її прізвище змінилось на "ОСОБА_4" (а.с.78).

Отже, матеріалами справи встановлено, що відповідач не надає допомоги на утримання своєї повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., яка продовжує навчання.

Згідно ст.199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1); право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2); право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3).

Відповідно до ст.200 СК України: суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу (ч.1); при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2).

Згідно з ч.1 ст.182 вказаного Кодексу (в редакції закону від 17.05.2017р, що набрав чинності 08.07.2017р, тобто до ухвалення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд першої інстанції, давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів. При цьому суд виходив з того, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою дитину, не надає матеріальну допомогу, а тому з урахуванням, зокрема, ст.ст.199, 200 СК України, вважав про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд в основному погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки встановлено, що відповідач, 1981р.н. є працездатною особою, має на утриманні малолітнього сина, 2010р.н., який потребує домашнього догляду, відповідачем не доведено факту своєї непрацездатності та/або наявність будь-яких хвороб, які унеможливлюють працевлаштування та надання матеріальної допомоги дочці ОСОБА_5, яка продовжує навчання.

Проте, визначивши розмір аліментів на вказану дочку в розмірі 2062,00грн щомісячно, починаючи з 28.09.2017 року, суд не звернув увагу на те, що дочка сторін, згідно ч.1 ст.34 ЦК України, досягла повноліття 13.01.2018 року, а також на те, що відповідач не має постійного доходу, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітнього сина, 2010р.н., який потребує домашнього догляду.

Апеляційний суд зважає на дані обставини і вважає їх такими, що заслуговують на увагу. Тому, на думку апеляційного суду, розмір стягнутих судом аліментів в 2062,00грн є завищеним. Стягнення ж їх з 28.09.2017 року, тобто з дня пред'явлення цього позову, є помилковим, оскільки вказана норма (ст.199 СК України) передбачає утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Як встановлено, до настання повноліття дочки ОСОБА_5 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" в 2018 році установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

З урахуванням наведеного, рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, що передбачено ч.1 ст.141 СК України, а також їх обов'язку, передбаченого ст.199 СК України, на думку апеляційного суду є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання зазначеної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн щомісячно. На думку апеляційного суду, з урахуванням встановлених обставин справи, наявності і відповідного обов'язку матері, що передбачено ст.199 СК України, стягнення аліментів у розмірі 1000грн є законним та справедливим.

При цьому не з 28 вересня 2017 року, а саме з 13.01.2018 року, тобто з часу досягнення дочкою повноліття, підлягають стягненню аліменти, згідно ст.199 СК України.

З урахуванням наведеного, неправильного застосування норм матеріального права, апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, судове рішення на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід змінити в частині стягнення аліментів, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання вказаної дочки з 2062,00грн до 1000,00грн, а також змінивши час, з якого підлягають стягненню аліменти, а саме з 13 січня 2018 року.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

Позов задоволено на 48,49% (1000грн х 100% : 2062грн).

У встановленому законом розмірі судовий збір у цій справі підлягає сплаті при поданні позовної заяви в розмірі 640,00грн.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню: на користь держави - судовий збір в розмірі 310,33грн (640грн х 48,49% : 100%).

А тому судове рішення в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутого з відповідача на користь держави судового збору з 704,80грн до 310,33грн.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду не спростовують. Так, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на окреме проживання його з позивачем дочки ОСОБА_5 в гуртожитку, в Польщі, а також на можливість безкоштовного здобуття відповідної спеціальності в Україні, оскільки вказане не може бути підставою для відмови у задоволенні позову і в справі встановлено, що дочка сторін знаходиться на утриманні матері (позивача). Також і представник відповідача при апеляційному розгляді справи зазначив, що у відповідача створена друга сім'я, а дочка ОСОБА_5 залишилась з матір'ю. Також слід відхилити й посилання на неможливість надання ним матеріальної допомоги повнолітній дочці, оскільки, як зазначалось, відповідачем не доведено факту своєї непрацездатності та/або наявність будь-яких хвороб, які унеможливлюють працевлаштування та надання матеріальної допомоги вказаній дочці, яка продовжує навчання. Крім того, підлягають залишенню поза увагою й посилання на те, що він у своїй заяві про надання згоди на виїзд дитини за кордон не надавав згоди на її утримання, оскільки вказане не є підставою для скасування рішення та відмови в позові.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.ст.182, 191, 199, 200 СК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2018 року змінити в частині стягнення аліментів, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., яка продовжує навчання, з 2062,00грн до 1000грн щомісячно, починаючи з 13 січня 2018 року.

Це ж рішення суду в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судового збору з 704,80грн до 310,33грн.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 10 грудня 2018 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська