Справа № 199/5129/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судці Якименко Л.Г.

за участю секретаря Купецькій Г.О.,

позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідач, ОСОБА_2, 04.02.2013 року приблизно о 17 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем, «Чері Амулет», що належить йому на праві власності, рухаючись в м.Дніпропетровську по вул.Білостоцького з боку Центрального моста в напрямку пров. Білостоцького, на шляху прямування, проявляючи неувагу до дорожньої обстановки і її змін, порушуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для руху, а саме пішохода ОСОБА_1, яка перетинала проїзжу частину дороги зліва направо за напрямком руху автомобіля, заходів для своєчасного зниження швидкості не прийняв і в районі б.№2 по вул.Білостоцького у місті Дніпропетровську, передньою частиною свого автомобіля скоїв наїзд на позивачку. у результаті наїзду згідно З висновкОМ експерта №1131е від 21.03.2013 року за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_1 були причинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови, закритого перелому хірургічної шийки правого плеча, гематоми правого плечового суглобу, закритого перелому седалищної та лонної кісток праворуч, рани правого ліктьового суглобу, саднин верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров'я строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі 199/5044/13-к (провадження 1-кп/199/166/13) від 20.06.2013 року, ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк 1 рік. На підставі п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 15 624,28 грн., моральної шкоди 20 000 грн., а всього 35 624,28 грн.

Позивачка отримала виконавчий лист, який нею було пред'явлено до виконавчої служби, однак відповідач жодним чином рішення суду не виконував, завдану шкоду не компенсував, внаслідок чого ОСОБА_1 звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із цивільним позовом про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Рішенням суду по справі №199/2713/15ц (провадження 2/199/1669/15) від 16.12.2015 року позов ОСОБА_1 був задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за невиконання грошового зобов'язання суму інфляції у розмірі 22 549, 06 гривень, три проценти річних 1 929,41 гривень, всього: 24 478, 47 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Виконавчі листи також були подані до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального юстиції у Дніпропетровській області, однак через відсутність у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, а також через те, що здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними, постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.12.2017 року у ВП №50638303 виконавчий лист 2/199/1669/15 від 12.02.2016 року було повернуто стягувачу ОСОБА_1.

Оскільки загальна сума заборгованості, присудженої до стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки становить 60 346,35 гривень, з яких: за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.06.2013 року - 35 624,28 гривень, за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16.12.2015 року сума інфляційних витрат та 3 відсотків річних за невиконання грошового зобов'язання - 24 478,47 гривень, та сума судового збору - 243,60 гривень на теперішній час відповідачем не сплачена, тому враховуючи відповідальність, регламентовану ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов'язання за період з січня 2016 року по травень 2018 року, позивачка просила суд стягнути з відповідача інфляційні нарахування на суму 20 094,80 гривень, три відсотка річних - 4 578,06 гривень на загальну суму - 24 672,86 гривень, судові витрати також покласти на відповідача.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив у позові відмовити, додатково зазначив, що при розгляді кримінальної справи, по якій було постановлено вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року, він був не згоден із розміром моральної шкоди, яка була стягнута судом у сумі розміром 20 000,00 гривень. Окрім цього, під час перебування позивачки у лікарні він пропонував сплатити кошти, однак вона відмовилася. Визнав той факт, що по теперішній час не компенсував у будь-якому розмірі позивачці ані матеріальну, ані моральну шкоду, бо має інші кредитні зобов'язання та у нього на даний час відсутня матеріальна можливість для погашення коштів за виконавчими листами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тому вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі 199/5044/13-к (провадження 1-кп/199/166/13) від 20.06.2013 року йому призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк 1 рік. На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 15 624,28 грн., моральної шкоди 20 000 грн., а всього 35 624,28 грн.

Оскільки відповідач визначену судом матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, тому рішенням суду по справі №199/2713/15ц (провадження 2/199/1669/15) від 16.12.2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за невиконання грошового зобов'язання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду від 20.06.2013 року, суму інфляції у розмірі 22 549, 06 гривень, три проценти річних 1 929,41 гривень, всього: 24 478, 47 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Виконавчі листи були подані до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального юстиції у Дніпропетровській області, однак через відсутність у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, а також через те, що здійсненні виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними, постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.12.2017 року ВП№50638303 виконавчий лист 2/199/1669/15 від 12.02.2016 року було повернуто стягувану.

Загальна сума заборгованості, присудженої до стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки становить 60 346,35 гривень, з яких: за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.06.2013 року - 35 624,28 гривень, за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16.12.2015 року сума інфляційних витрат та 3 відсотків річних за невиконання грошового зобов'язання - 24 478,47 гривень, сума судового збору - 243,60 гривень на теперішній час відповідачем не сплачена.

Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору;свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст.4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

За ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідальність за порушення грошового зобовязання регламентується ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши спірні правовідносини та застосовуючи відповідні норми права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем упродовж періоду, починаючи з січня 2016 року по травень 2018 року, матеріальна та моральна шкода на загальну суму 60 346,35 гривень, з яких: за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.06.2013 року - 35 624,28 гривень, за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16.12.2015 року сума інфляційних витрат та 3 відсотків річних за невиконання грошового зобов'язання - 24 478,47 гривень, сума судового збору - 243,60 гривень, на теперішній час не сплачена, тому за невиконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі ухваленого судом рішення, наступає відповідальність. Суд погоджується із наданим позивачкою розрахунком та вважає стягнути з відповідача на її користь кошти у вигляді інфляційних збитків на суму 20 094,80 гривень, що розрахована шляхом множення суми боргу 60 346 гривень х 133,3% (індекс інфляції за відповідний період) - сума боргу 60 346 гривень; трьох відсотків річних на суму 4 578,06 гривень, загальною сумою на 24 672,86 гривень, а також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у сумі розміром 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 23, 525, 526, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, суму нарахованого індексу інфляції за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 20 094 гривні 80 копійок, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4 578 гривень 06 копійок, а всього 24 672 (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 86 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, 704 гривні 80 копійок судового збору.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Преображенка Межівського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_3, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 31.10.2000 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: