Справа № 467/877/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_5 про повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_5 про повернення коштів.

Так, позивач порушила перед судом вимогу про стягнення з відповідача 14 100 доларів США та 16 000,00 грн., мотивуючи її тим, що ОСОБА_4 16 липня 2014 року позичив у неї вказані кошти, про що цього ж дня надав розписку із зобовязанням повернути їх у строк до 01 грудня 2014 року. Однак своїх обовязків за цим договором позики не виконав, що й стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.

Оскільки до позовної заяви було додано копію вказаної розписки, в ході підготовчого провадження судом ставилось на обговорення питання про надання позивачем оригіналу розписки ОСОБА_4 з метою її дослідження в судовому засіданні.

Посилаючись на те, що оригіналу розписки у позивача немає, але він знаходиться в матеріалах цивільної справи № 473/2012/17, представник позивача заявила клопотання про витребування від Арбузинського районного суду Миколаївської області вказаної справи та дослідження наявного у ній оригіналу розписки, яке було задоволено судом.

Тож, перевіряючи наявність оригіналу розписки ОСОБА_4 в матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про повернення коштів (справа № 473/2012/17), яка була надана Арбузинським районним судом Миколаївської області на виконання ухвали про витребування доказів від 30 жовтня 2018 року, суд встановив наявність у ній лише непосвідченої жодним чином ксерокопії.

Ознайомившись з матеріалами вказаної справи, позивач та представник відповідача погодились щодо відсутності у ній оригіналу розписки.

У звязку із цим, судом було постановлено на обговорення питання про залишення позову без розгляду у звязку із тим, що позивач не подав доказ, необхідний для вирішення спору.

Позивач в судовому засіданні щодо залишення позову без розгляду поклалась на розсуд суду та пояснила, що оригіналу розписки у неї на руках немає. Вона подавала його до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області разом із позовною заявою, яка була залишена Арбузинським районним судом Миколаївської області без розгляду через її неявку в судові засідання. Однак в судовому засіданні Арбузинського районного суду Миколаївської області питання про наявність оригіналу розписки не стояло, а тому вона має бути в матеріалах справи.

У разі якщо її там немає, то позивач допускає помилкове її направлення Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області на адресу відповідача.

Особисто вона і її представник про повернення оригіналу розписки після залишення позовної заяви без розгляду не звертались, були впевнені, що вона наявна в матеріалах справи.

Представник відповідача в судовому засіданні просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки позивач не надала оригінал розписки, а в матеріалах цивільної справи № 473/2012/17 він відсутній.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області не заперечувала проти залишення позову без розгляду з таких підстав.

У свою чергу, суд, заслухавши позиції учасників справи, перевіривши необхідність оригіналу розписки, як доказу, який необхідний для вирішення спору, прийшов до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У свою чергу, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 95 ЦПК України).

У той же час, частиною другою статті 95 ЦПК України імперативно визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Проте, у даному випадку судом було встановлено відсутність у позивача оригіналу письмового доказу розписки ОСОБА_4, а так само і його відсутність в матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про повернення коштів (справа № 473/2012/17).

При цьому, позивач та її представник посилалась на наявність оригіналу розписки саме у матеріалах вказаної цивільної справи, стверджуючи, що він був поданий разом із позовною заявою, у звязку із чим вона й була витребувана судом.

Але перевіряючи таке, суд установив, що 26 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заяву про повернення коштів.

Як видно із переліку додатків до позовної заяви, до неї було додано копію розписки від 16.07.2014 року.

У той же час, матеріали справи, порушеної за цією позовною заявою, не містять оригіналу розписки ОСОБА_4 від 16.07.2014 року, а лише незасвідчену її ксерокопію.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Вказана ухвала не оскаржувалась.

Натомість позивач звернулась до суду повторно з позовом до ОСОБА_4, надавши до позовної заяви ксерокопію розписки, яка взагалі не була посвідчена, не те, що у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивачем не виконано обовязок подати оригінал доказу або ж належну його засвідчену копію, у той час, як витребувавши за клопотанням представника позивача цивільну справу № 473/2012/17, суд не установив наявності у її матеріалах ні оригіналу, ні належно засвідченої копії розписки.

За правилами ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Отже, у цьому випадку суд повноважений залишити позовну заяву без розгляду, оскільки з урахуванням значення, яке має оригінал розписки для правильного вирішення спору, суд позбавлений можливості здійснити розгляд справи за наявними доказами, а також визнати обставину, для зясування якої такий доказ є необхідним.

Що ж до поважності причин неподання позивачем оригіналу розписки, то суд виходив із того, що позовна заява ОСОБА_1 з вимогою про повернення коштів на підставі розписки від 16 липня 2014 року перебуває в провадженні судів тривалий час, зокрема, з 30 червня 2017 року у провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, з 07 листопада 2017 року в провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області.

14 серпня 2018 року позивач повторно звернулась до Арбузинського районного суду Миколаївської області, проте, оригіналу розписки не надала.

При цьому, позивач пояснила, що ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2018 року її позовна заява була залишена без розгляду, а оригінал розписки знаходився в справі, проте, після набрання ухвалою законної сили ні вона, ні її представник до канцелярії суду із заявою про повернення оригіналу розписки не звертались.

Вказане саме по собі, на переконання суду, не може свідчити про поважність неподання оригіналу доказу, зокрема, через те, що позивач 14 серпня 2018 року повторно звернулась із заявою про повернення коштів на підставі розписки, а як наслідок, у неї виник обовязок подати суду оригінал цього доказу.

Посилання ж позивача на те, що вона не шукала розписку, так як думала, що остання знаходиться у справі, переданій з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, суд сприймає як неспроможні, оскільки ні позивач, ні представник з матеріалами справи, незважаючи на неодноразове розяснення судом щодо необхідності надати оригінал розписки, не знайомились.

За таких обставин, з метою недопущення порушення права позивача на судовий захист у разі, якщо перестануть існувати обставини, що стали перешкодою для розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне постановити ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п.9 ч.1ст. 257 ЦПК України.

При цьому, суд вважає, що залишення позову без розгляду у цьому випадку не є порушенням права позивача на «справедливий суд», оскільки вона має право після усунення умов, що стали підставою для залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно (ч.2 ст. 257 ЦПК України).

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачу поверненню не підлягає, оскільки позовна заява залишена без розгляду у звязку з неподанням позивачем витребуваних судом доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_5 про повернення коштів залишити без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст. 257 ЦПК України він має право повторно звернутись до суду після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 15 (пятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (пятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.В. Явіца