Провадження № 2/389/560/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 листопада 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Тьор Є.М.,

при секретарі Пахуті Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Вимоги обгрунтував тим, що 1 жовтня 2016 року домовився з ОСОБА_2 про продаж належного йому автомобіля FORD Transit, державний номерний знак НОМЕР_1. Оскільки, у відповідача не було достатньої суми на придбання автомобіля, він передав йому автомобіль, а останній зобовязався віддати кошти до 30.11.2016р., про що написав розписку. Крім цього, домовились, що після повного розрахунку, належним чином оформлять договір купівлі-продажу автомобіля та його перереєстрацію. Зазначив, що з свого боку виконав свої зобов'язання належним чином, а саме передав відповідачу автомобіль і технічний паспорт, однак до сьогодні відповідач кошти за придбаний автомобіль йому не передав. Уникає зустрічей з ним, а на вимоги про повернення автомобіля не реагує. Вважає, що після 30.11.2016р., відповідач неправомірно користується автомобілем, чим порушує його право як власника автомобіля.

Крім того, зазначив, що 5 грудня 2017 року між ним та відповідачем склались правовідносини щодо договору позики, відповідно до яких він передав відповідачу 60000 гривень, а останній в свою чергу зобов'язався повернути зазначені гроші в строк до 31 січня 2018 року, про що видав розписку. Відповідач на даний час гроші не повернув, і в добровільному порядку повернути кошти не бажає.

У звязку з чим, просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2, належний йому автомобіль марки FORD Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 05 грудня 2017 року у розмірі 61800 (шістдесят одна тисяча вісімсот) грн., яка складається з сумою боргу за розпискою 60000 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості - 1800 грн..

Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки FORD Transit, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується відомостями, наданими Регіональним сервісним центром МВС у Кіровоградській області 07.06.2018р. за №31/11-3542-2749 (а.с.9).

Згідно розписки від 01.10.2016р., ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_1 автомобіль марки FORD Transit, державний номерний знак НОМЕР_1, надавши останньому частину вартості зазначеного автомобіля, а частину вартості автомобіля в сумі 25000 грн. зобовязався сплатити до 30.11.2016р. (а.с.46).

В судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов договору передав відповідачу автомобіль марки FORD Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 разом з технічним паспортом на нього, однак, по закінченню дії договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав та грошові кошти в сумі 25000 грн. за автомобіль не сплатив, у звязку з чим позивач не переоформив транспортний засіб на відповідача і як наслідок у останнього право власності на зазначений автомобіль не виникло.

Приписами статті 8 Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.695 ЦК України, договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Частиною 2 статті 695 ЦК України передбачено, якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.697 ЦК України, договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару.

З огляду на викладене та враховуючи, що обставини, на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, порушене право позивача як власника транспортного засобу підлягає захисту шляхом витребування з незаконного володіння відповідача цього майна.

Крім того, судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу 60000 гривень, а останній в свою чергу зобов'язався повернути зазначені кошти в строк до 31 січня 2018 року, про що свідчить розписка від 05.12.2017р.. На даний час борг відповідачем не повернуто.

З постанови слідчого СВ Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.06.2018р. про закриття кримінального провадження вбачається, що 05.12.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про неповернення йому ОСОБА_3 коштів, які останній отримав він нього в борг, про що написав розписку. За зазначеним фактом внесено відомості до ЄРДСР за №0001124. Кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки між сторонами склалися цивільно-правові відносини.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідночастини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1,2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обовязковим для виконання сторонами. Окрім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Так, у розписці від 05 грудня 2017 року вказано термін повернення боргу не пізніше 31 січня 2018 року, але своїх умов відповідач не виконав, сума боргу на час вирішення спору залишається неповернутою.

Таким чином, право позивача, з приводу якого він звернувся в суд, порушено і воно підлягає захисту в межах заявлених вимог шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 61800 грн., яка складається з суми боргу 60000 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 1800 грн..

Відповідно до ч.ч. 7 та 8 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями ст.ст. 11-13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2, належний ОСОБА_1, автомобіль марки FORD Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 та передати його власнику.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 грудня 2017 року у розмірі 61800 (шістдесят одна тисяча вісімсот) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп..

Відповідно до ч.ч.7 та 8 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2018 року у виді арешту на автомобіль FORD Transit, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборони будь-яким особам здійснювати дії направлені на його відчуження, продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діятимуть до повного виконання судового рішення.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, РНОКПП: НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, серія та номер паспорта: ЕА № 361021.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.15 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4