Дата документу 05.12.2018 Справа № 319/497/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 319/497/18 Головуючий у 1-й інстанції: Горбачов Ю.М.
Провадження № 22-ц/807/273/18 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

Головуючого Воробйової І.А.

Суддів Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (колишня назва -ПАТ КБ «Приватбанк») на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.09.2011 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушує вимоги кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість у розмірі 99 558,05 грн.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 99 558,05 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звернувшись до суду із вказаним позовом 04.05.2018 року, пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, зобов'язання за договором, в тому числі за договором кредиту, за яким кредитор надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, мають виконуватися належним чином.

Судом встановлено, що 14.09.2011 року ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При оформленні кредитної картки позичальник була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про видачу кредиту.

У заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг.

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі „відмітки Банку. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. і 5% від суми позову. Картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Строк дії картки зазначений на лицьовій стороні Держателя (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Дата закінчення дії карти співпадає з датою закінчення дії Держателя По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку її дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій з карткового рахунку і при дотриманні інших умов, передбачених договором (п.п.3.1; 3.3; 8.6; 9.3; 9.12 Умов і правил).

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки "універсальна. 30 днів пільгового періоду", з якою ознайомлена та погодилася відповідач, передбачено що розмір щомісячних платежів (які включають в себе плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Підпунктом 5.5.2 Умов визначено, що проценти за використання кредиту (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту засоби, з дня списання суми карткового рахунку.

Пунктом 5.4 цього ж розділу Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Судом встановлено, що відповідач своєчасно погашення за кредитним договором не здійснював, у зв'язку із чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 99558,05 грн., яка складається з сум:

- заборгованості за кредитом - 2864,01 грн.;

- заборгованості по процентам за користування кредитом - 86676,99 грн.;

- заборгованості за пенею та комісією - 4800,00 грн.;

- штрафу - 500,00 грн. (фіксована частина);

- штрафу - 4717,05 грн. (процентна складова).

Із наданого суду апеляційної інстанції витягу вбачається, що ОСОБА_4 була видана картка НОМЕР_1 зі строком дії до 06/15 (а.с.69).

Останній добровільний платіж ОСОБА_4 було здійснено 24.02.2014 року в сумі 200 грн.(а.с.8).

ОСОБА_4 заявлено в суді першої інстанції про застосування позовної давності (а.с. 50).

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов'язання.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Між тим, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачу ПАТ КБ "Приватбанк" видав картку НОМЕР_1 зі строком дії до кінця червня /15

Звернувшись до суду із даними вимогами 04 травня 2018 року, банк не пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності щодо заборгованості за кредитом та щомісячних платежів в межах трирічного строку позовної давності звернення до суду, починаючи з 04.05.2015 року.

Отже, ПАТ КБ "Приватбанк" з даним позовом до відповідача звернувся до суду в межах строку позовної давності, тому висновок суду про пропуск строку позовної давності звернення до суду з позовом позивача щодо всіх платежів, колегія вважає неправомірним.

Між тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

У цій справі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки червень 2015 року.

Разом із тим, колегія враховує положення ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. фіксована частина, 4717,05 грн. процентна складова, не підлягають задоволенню.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.09.2011 року у розмірі 13327,34грн., яка складається з наступного: 2864,01 грн. - заборгованість за кредитом, 5663,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом в межах строку позовної давності до 30 червня 2015 року, пеня - 4800 грн. а також судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 235,87 грн. за подачу позову, 353,80 грн. за подачу апеляційної скарги, що разом становить 589,67 грн. відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.09.2011 року у розмірі 13327,34грн., яка складається з наступного: 2864,01 грн. - заборгованість за кредитом, 5663,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом в межах строку позовної давності до 30 червня 2015 року, пеня - 4800 грн. а також судові витрати в сумі 589,67 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 10 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: