Справа № 309/1020/18
Провадження № 2/309/1057/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Лукянової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Орос В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що:

-вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року, але з листопада 2016 припинили шлюбні відносини;

-від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні;

-до листопада 2016 року вони проживали в будинку відповідача;

-за час їх спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, через що неодноразово лікувався в наркологічних установах;

-відповідач, знаходячись в стані алкогольного спяніння, ображав її, принижував, спричиняв тілесні ушкодження, у звязку з чим між ними перестало існувати нормальне сімейне спілкування, що поступово переросло в постійні з його ініціативи сварки, в тому числі у присутності їх дітей, які негативно впливають на них;

-в листопаді 2016 року вона

-суперечок про місце проживання дітей між ними немає;

-після фактичного припинення їх сімейних відносин неповнолітні діти проживають разом з нею, вона матеріально забезпечує їх, створює для них належні соціально-побутові умови проживання, опікується за збереження їх психічного та фізичного здоровя;

-відповідач не працює, однак виїжджає на сезонні роботи в Російську Федерацію та отримує доходи, працює неофіційно, а тому його доході їй невідомі, інших утриманців не має, є працездатним, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому він взмозі сплачувати аліменти на утримання їх дітей;

-у добровільному порядку відповідач відмовляється сплачувати кошти на утримання їх дітей,

звернулася до суду з позовом та просить: шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, розірвати; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Лабатій»; стягнути з відповідача на її користь на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі по 1750грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з дня звернення до суду, з індексацією розміру аліментів, визначених судом.

Ухвалою Хустського районного суду від 22 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу, - залишено без розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не зявилися. Представник позивача ОСОБА_5 надав до суду заяву /а.с.52/, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача.

Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду відзив, в якому просив розглянути справу у його відсутність та пояснив, що позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково у розмірі 1000грн. на кожну дитину, виходячи з наступного:

-він не заперечує свій обовязок та намір утримувати та виховувати дітей;

-позивач в позові вказує, що він виїжджає на заробітки в РФ, має у власності транспортний засіб та заробляє великі кошти, однак ці відомості не відповідають дійсності;

-на даний час він не виїжджає на заробітки;

-в нього відсутні водійські права, а тому у нього немає жодного транспортного засобу;

-на даний час він постійно проживає в Україні, заробляє періодичними заробітками, які є незначними та низькооплачуваними;

-позивач виїжджає на заробітки за кордон, має непогані доходи;

-заявлену позивачем суму аліментів він не взмозі заробити, оскільки він офіційно не може працевлаштуватись, це може поставити його у вкрай важке матеріальне становище.

Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, представника позивача та відповідача, без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується: рішенням Хустського районного суду від 22 червня 2018 року /а.с.47-48/, та свідоцтвами про народження дітей /а.с.13-14/.

Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вказала позивач у своєму позові: відповідач не працює, однак виїжджає на сезонні роботи в Російську Федерацію та отримує доходи, працює неофіційно, а тому його доході їй невідомі, інших утриманців не має, є працездатним, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому він взмозі сплачувати аліменти на утримання їх дітей, але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала.

Крім того, позивач взагалі не вказала про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач у своєму відзиві вказав, що:

-на даний час він не виїжджає на заробітки;

-в нього відсутні водійські права, а тому у нього немає жодного транспортного засобу;

-на даний час він постійно проживає в Україні, заробляє періодичними заробітками, які є незначними та низькооплачуваними;

-позивач виїжджає на заробітки за кордон, має непогані доходи;

-заявлену позивачем суму аліментів він не взмозі заробити, оскільки він офіційно не може працевлаштуватись, це може поставити його у вкрай важке матеріальне становище, але жодних доказів цих обставин відповідач суду не надав.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення гармонійного розвитку дітей, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій суму з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей.

Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що:

-обовязок утримувати дитини до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача;

-відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;

-мінімальний розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 липня 2018 року не може бути меншим, ніж 972грн.;

-мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів;

-ні позивач, ні відповідач не надали суду жодних доказів достатності /недостатності/ заробітку /доходу/ платника аліментів;

-жодних доказів про обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, ні позивач, ні відповідач до суду не надали,

суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі по 1500грн. на кожну дитину щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнений.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 287-289, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України, Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /місце проживання: 90400, м.Хуст Закарпатської області, вулиця Керамічна, будинок №44/1, ІПН / до ОСОБА_2 /місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; ІПН / про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1500грн. на кожну дитину щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 17 квітня 2018 року, з щорічною індексацією відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 704грн.80коп..

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Повне рішення складено 22 листопада 2018 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково - у відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, - до Апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_6