Апеляційне провадження №22-ц/824/3582/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Симоненко І.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 15.03.2018 року з вини відповідача, який проживає в квартирі АДРЕСА_3, розташованої поверхом вище, сталося залиття його власної квартири, а саме ванної кімнати, коридору, туалету і кухні. Згідно акту обстеження від 21.03.2018 року, складеного комісією житлово-експлуатаційної дільниці, причиною залиття є порив рушникосушарки в квартирі АДРЕСА_3, яку мешканець встановив самостійно без погодження з ЖЕД. Внаслідок залиття квартира позивача потребує ремонту. Згідно висновку про оцінку матеріального збитку, вартість необхідних ремонтно-будівельних робіт складає 6465,56 грн., яку відповідач добровільно відшкодувати відмовився. Крім цього такими протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди. У зв'язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 6 465,56 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року даний позов задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 6 465,56 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн., а всього - 8 170 грн. 36 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказав про те, що судом помилково визнано встановленою ту обставину, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач, оскільки така обставина є недоведеною. Крім того судом першої інстанції не було взято до уваги, що належним відповідачем у даній справі є організація, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1, але було визнано встановленою обставину, що саме відповідачем завдано шкоду позивачу, хоча така обставина є недоведена. Крім того грубо порушені норми процесуального права про порядок доказування, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки визнана судом обставина розміру завданої матеріальної коди є недоведеною, що виключає можливість ухвалення судом такого рішення. Крім цього, судом було визнано встановленою обставину вини відповідача у залитті, що сталося, яка ґрунтується виключно на інформації з актів залиття без проведення експертиз для визначення дійсної причини такого залиття та винуватої в ньому особи, що призвело до порушення судом норм процесуального права. Вказав про те, що не було доведено й факт завдання відповідачем моральної шкоди позивачу. У зв'язку з наведеним вбачає наявність усіх підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги є надуманими та безпідставними, а рішення суду є законним і обґрунтованим, в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Зазначив, що саме з вини відповідача він вимушений вже котрий місяць відстоювати своє право на відшкодування шкоди за для відновлення власного майна. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Наведеним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Згідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому вказана норма встановлює підставу для звільнення завдавача шкоди від обов'язку її відшкодування, а саме, якщо він доведе, що шкоду завдано не з його вини.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

На підтвердження обставин, які обґрунтовують позицію позивача, зокрема щодо власності на залиту квартиру, факту її залиття саме з вини відповідача та розміру спричиненого таким залиттям збитку позивачем було надано до суду ряд доказів, які були належним досліджені та оцінені судом першої інстанції. Саме на підставі таких доказів суд першої інстанції й прийшов до обґрунтованого висновку по суті позовних вимог, з яким погоджується й колегія суддів апеляційного суду. Натомість відповідач, стверджуючи про невідповідність представлених позивачем доказів жодного власного доказу на їх спростування та відповідного доведення своєї позиції до суду не представив. За таких умов підстав для критичного відношення до наданих позивачем матеріалів та неприйняття їх в якості доказової бази у суду не було.

Не було доведено обґрунтованості позиції апелянта й в ході апеляційного перегляду справи. При цьому колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з позицією відповідача щодо того, що залиття сталося з вини організації, яка обслуговує будинок, на підтвердження чого подав інший акт ЖЕД-1 щодо причин такого залиття. Таким чином до суду було подано два акти однієї й тієї ж організації від одної дати щодо причин залиття квартири позивача. Як пояснив відповідач, другий акт було складено після огляду його квартири та повного з'ясування причин місця аварії, зокрема встановлення факту прориву не рушникосушарки а труби гарячого водопостачання, що міститься в квартирі відповідача. В той же час, як з першого, так і з другого акту вбачається, що прорив стався саме з вини власника квартири АДРЕСА_3, про що прямо зазначено в них. Жодного доказу, який би спростовував таке твердження, відповідачем надано не було. За таких умов наявність другого акту не спростовує відповідності висновків суду першої інстанції щодо підстав для відповідальності відповідача за спричинену позивачу шкоду.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, та дійшов правильного висновку по суті спору. А таких умов підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько