Провадження № 2/161/3357/18
У Х В А Л А

06 серпня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Обслуговуючий кооператив «Луцький Дім», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Естер» про визнання права власності на частку пайового внеску,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Обслуговуючий кооператив «Луцький Дім», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Естер» про визнання права власності на частку пайового внеску.

Одночасно з пред'явленням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову. В своїй заяві позивач вказує на те, що відповідач відмовляється в добровільному порядку визнавати за ним право власності на частку пайового внеску, а відповідно і право на частку у спірній квартирі. Разом з тим, від сусідів йому стало відомо про продаж відповідачкою спірної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, власником майнових прав якої є ОСОБА_2; заборонити ОСОБА_2 в будь який спосіб продавати, дарувати, передавати, відступлювати майнові права третім особам на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених позивачем посилань у позові та наданих документів, судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно часток пайового внеску, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наявність та характер спору, що виник між сторонами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, а також не наведено достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована ймовірність утруднення виконання рішення в майбутньому в разі задоволення його позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Обслуговуючий кооператив «Луцький Дім», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Естер» про визнання права власності на частку пайового внеску - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06.08.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.