ЄУН № 337/3821/17
Провадження №2/337/93/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

при секретарі Шварцер Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису НВА № 284745, вчиненого 03.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим за р. № 8640 про стягнення грошових коштів у розмірі 2 642 325,84 грн. з ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором № ZPONGA00000091 від 04.04.2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, під час звернення до нотаріуса Відповідач порушив умови безспірності заборгованості, за якою може бути звернуто стягнення на майно, в тому числі кошти боржника, шляхом вчинення виконавчого напису нотірусом, а також порушено строки для його вчинення. Вважає, що за наявності декількох рішень, ухвалених раніше на користь відповідача за цим самим кредитним договором у період з 2009 року, а також з урахуванням спливу більше трьох років з дня виникнення права на звернення до нотаріуса, виконавчий напис не може вважатися таким, що вчинений відповідно до закону.

Також зазначив, що 20 лютого 2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області було ухвалено рішення у справі № 2-295/2010 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2007 року станом на 09.01.2009 року у розмірі 934 760,75 грн. Зі змісту позовної заяви, яка була предметом розгляду вказаної справи, рішення за якою ухвалено 20.02.2009 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» визначена кредитором станом на 09 січня 2009 року, отже право вимоги у Кредитора виникло щонайменше з цієї дати. В той час як до нотаріуса з заявою про вчинення виконаного напису відповідач звернувся зі спливом 9 років після виникнення права вимоги.

Посилаючись на порушенням відповідачем положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пп.1.1., 1.2. п. 1, пп. 2.3. п. 2, пп.3.1., 3.4, 3.5 п. 3 глави 16 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), статті 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 2075 від 11.11.99, № 693 від 24.04.2000, № 1602 від 29.11.2001 тощо)(далі Перелік) просив суд визнати виконавчий напис від 03.10.2016 року таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання представник позивача не зявився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про слухання справи за його відсутністю та задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. З огляду на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на час вчинення напису не було спору, що свідчить про безспірність вимоги відповідача, як кредитора до боржника. Також зазначив, що відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус не зобовязаний витребовувати будь-які інші документи, ніж ті, що зазначені у Переліку, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172.

Крім того, вважає, що ним не пропущено строку для звернення до нотаріуса, оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки остаточно набрало законної тільки 14.05.2014 року, а від так вважає, що три роки слід обчислювати з цієї дати.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду пояснення, копії документів за виконавчим написом та заяву про слухання справи за її відсутністю.

Представник Хортицького ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, подав заяву про слухання справи без його участі, заперечень проти позову суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення сторін та враховуючи надані письмові пояснення, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі п. 19 ч. 1 ст. 34, ст.ст. 87 - 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8640, про стягнення грошових коштів у розмірі 2642325,84 грн. з ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором № ZPONGA00000091 від 04.04.2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк».

Постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 03.08.2017 було відкрито виконавче провадження ВП № 54431582 про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

В свою чергу, згідно з пунктом 2 Переліку документів, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин провадиться на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вирішуючи питання про дотримання строків при вчиненні вищезазначеного виконавчого напису, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із закінченням строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, з огляду на положення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», які слід вважати спеціальною нормою для застосування до даних спірних правовідносин, вбачається що виконавчий напис може бути вчинено виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2009 року у справі № 2-295/2010 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за цим самим кредитним договором, а також зі змісту позовної заяви, яка була предметом розгляду вказаної справи, розмір заборгованості позивача ОСОБА_1 перед кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 09.01.2009 року вже був визначений у розмірі 934760,75 грн., отже право вимоги у Кредитора виникло з цієї дати. В той же час, до нотаріуса з заявою про вчинення виконаного напису відповідач звернувся зі спливом 9 років після виникнення права вимоги.

Крім того, з огляду на виконавчий напис також вбачається, що строк, за який провадиться стягнення, становить 9 років 3 місяці та 8 днів, а саме з 04.04.2007 року по 12.07.2016 року, тобто прострочення основного боргу наступило раніше 03.10.2013 року, поза межами трирічного строку позовної давності до дня вчинення виконавчого напису № 8640 від 03.10.2016 року.

Крім того, розмір заборгованості, визначений письмовою вимогою, надісланою боржнику 20.09.2016 року та щодо якої не має доказів її отримання або повернення як не врученої, суттєво різниться від розміру, визначено під час подання заяви до нотаріуса про вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Також зі змісту виконавчого напису не вбачаться за який період задоволено вимогу в частині стягнення комісії, та чи відповідає цей строк строку, за який може бути задоволено таку вимогу кредитора, що також є порушенням вимог, передбачених п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на дотримання ним строків, який, на його думку, має обчислюватись з 14.06.2014 року дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду Запорізької області у справі № 314/3727/13-ц, оскільки така думка є помилковою та не відповідає закону. З урахуванням положень ч. 2, 3 статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається предявленням особою позову до боржника та починає свій перебіг заново з наступного дня, після дати предявлення позову, а не з дня набрання рішенням, ухваленим в наслідок розгляду такої справи законної сили.

Від так, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 не звернула уваги на те, що з дня виникнення права вимоги минуло значно більше трьох років за вимогою про стягнення основного боргу, та більше одного року за вимогою про стягнення комісії, а також на відсутність підстав для визнання заборгованості безспірною, та вчинила виконавчий напис, в якому з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 04.04.2007 року по 12.07.2016 року, тобто за період 9 років 3 місяці та 8 днів, а також на те, що ПАТ КБ»Приватбанк» не надано всіх необхідних документів, передбачених Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, а саме судовий збір у сумі 640 гривень.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 144, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис НВА 284745, вчинений 03.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим за р. № 8640 про стягнення грошових коштів у розмірі 2 642 325,84 грн. з ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором № ZPONGA00000091 від 04.04.2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, номер за ДРФО: НОМЕР_1, адреса реєстрації: м. Запоріжжя, вул. Світла, б.12/39) судовий збір в сумі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Нещеретна