Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

за участю секретаря судового засідання Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 липня 2001 року центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №1066.

В обґрунтування вимог позивач пояснив, що на протязі останніх років життя з відповідачем не склалось, у звязку з тим, що стали не розуміти один одного в багатьох важливих питаннях, що стосуються сімейного життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим.

Ухвалою суду від 13.11.2018 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити (а.с.18).

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, разом з тим, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала (а.с.20).

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В силу приписів ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-БК №133441, сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, про що складено відповідний актовий запис №1066 (а.с.19).

Сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

За приписами ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

В силу приписів ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як вбачається з позовної заяви, сторони дійшли домовленості щодо питання місця проживання дітей.

З урахуванням обставин справи, позиції позивача щодо подальшого збереження шлюбу, позиції відповідача, який в межах розгляду даної справи визнала позов, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 14 липня 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, про що складено відповідний актовий запис №1066.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:

ОСОБА_1,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_2,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

Cуддя Р. А. Галасюк