Справа №461/5230/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

09 серпня 2018 року. м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою , покликаючись на те, що 19.04. 2018 року, о 13 год. 30 хв. в м. Львові, на вул. Коперника, 40 мала місце ДТП, за участю автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 і автомобіля KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження та відповідач завдала матеріальну та моральну шкоду позивачу. Відповідно до експертного висновку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 6929,00 грн. Просить суд стягнути 6929,00 грн. матеріальної шкоди, 1350,00 грн. вартості складання експертного висновку, також витрати на правову допомогу.

Позивач у судове засідання не зявився. Надав заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

19.04.2018 року, о 13 год. 30 хв. в м. Львові, на вул. Коперника, 40 ОСОБА_2 керуючи автомобілем Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух заднім ходом здійснила зіткнення з автомобілем KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідач завдала матеріальну шкоду позивачу.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом) від 19 квітня 2018 року./а.с.6/

На замовлення позивача ОСОБА_1 судовим експертом ОСОБА_3 15.06.2018 року був складений висновок № 215, відповідно до якого вартість матеріальних збитків власника автомобіля KIA Ceed 1,6, пошкодженого в результаті ДТП, складає 6929,00 грн./а.с.10/

Як вбачається з постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 N 5, у пункту 17 зазначено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Відповідно до частин першої другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до розяснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, завдані через ДТП збитки підлягають задоволенню з відповідача ОСОБА_2, оскільки остання безпосередньо завдала збитки, самостійно шкоди повністю чи частково у добровільному порядку не відшкодувала.

Як матеріальна шкода судом враховується також витрати позивача на експертне дослідження транспортного засобу вартістю 1350,00 грн. Загальна сума матеріальної шкоди складає 8279,00 грн.

Вирішуючи питання, стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає таку вимогу обґрунтованою. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати за правничі послуги АБ «Жеруха і Партнери» у загальній сумі - 900,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 509, 599, 988, 990, 992, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6929,00 грн. - матеріальної шкоди; 1350,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження; 900 грн. витрат на правничу допомогу; 704, 80 грн. сплаченого судового збору; всього 9883,80 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.Р. Юрків