Номер провадження: 22-ц/785/2390/18
Номер справи місцевого суду: 12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря Сідлецької Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року про відмову в заміні сторони у виконавчому провадженні (суддя Маркарова С.В.). у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2014 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі-Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, суд стягнув у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь Банка заборгованість у розмірі 68 527,88 доларів США еквівалент 547 743 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору.

18.03.2014 року суд видав представнику Банка 6 виконавчих листів про стягнення заборгованості і судових витрат з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

27.03.2017 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі-Товариство) звернувся із заявою про заміну стягувача у цивільній справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2017 року Товариству відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

В апеляційній скарзі представник Товариства просить ухвалу суду від 01.06.2017 року скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга Товариства обґрунтована наступним: суд першої інстанції неповно зясував обставини справи щодо заміни стягувача у справі; суд не взяв до уваги висновки Верховного Суду України, які містяться у постанові від 20.11.2013 року, справа №6-122цс13 про процесуальне правонаступництво під час здійснення виконавчого провадження; суд першої інстанції, без врахування рішення Конституційного Суду України від 27.01.2010 року необґрунтовано відмовив Товариству у доступі до суду апеляційної інстанції для оскарження ухвали суду від 01.06.2017 року.

Представник Банка і відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відзив, письмові пояснення або заперечення на апеляційну скаргу не подали.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2014 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі-Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, суд стягнув у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь Банка заборгованість у розмірі 68 527,88 доларів США еквівалент 547 743 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору.

12.12.2016 року, на підставі договору факторингу, до Товариства перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 28.08.2007 року між Банком і ОСОБА_2

27.03.2017 року представник Товариства звернувся із заявою про заміну стягувача у цивільній справі.

Заява Товариства від 12.12.2016 року, зокрема зазначає про клопотання щодо витребування доказів у справі (а.с.146).

Судом апеляційної інстанції, на підставі матеріалів цивільної справи встановлено, що 18.03.2014 року суд видав представнику Банка 6 виконавчих листів про стягнення заборгованості і судових витрат з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.142).

Відмовляючи Товариству у задоволенні заяви про заміну стягувача у цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява Товариства і матеріали цивільної справи не містять відомостей про відкриття виконавчого провадження, а оскільки судом не встановлений факт наявності виконавчого провадження, заява Товариства є безпідставною та передчасною.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Заяву про заміну стягувача подано з підстав ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 378 ЦПК України (а.с.144,146).

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 512 ч.1 п.1, 514 ч.1 ЦК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ст. 378 ч.1 ЦПК України у редакції, чинній на час прийняття ухвали, ст. 442 ч.1 ЦПК України).

Суд першої інстанції, відмовляючи Товариству у задоволенні заяви, у тому числі з підстав не встановлення факту наявності виконавчого провадження, безпідставності та передчасності заяви про заміну стягувача, не звернув уваги на наявність у матеріалах справи відомостей про те, що 18.03.2014 року представнику Банка видано 6 виконавчих листів про стягнення заборгованості і судових витрат з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.142), а також залишив поза увагою заяву представника Товариства про витребування доказів (а.с.146).

Всупереч ст. 360-7 ЦПК України, що діяла на час прийняття ухвали, ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтувань стосовно доводів Товариства про наявність правової позиції Верховного Суду України, які містяться у постанові від 20.11.2013 року, справа №6-122цс13 про процесуальне правонаступництво під час здійснення виконавчого провадження, зокрема стосовно того, що заміна сторони виконавчого провадження відбувається на будь-якій стадії судового процесу, а стадія виконання це завершальна стадія цивільного судочинства (а.с.145,146).

Неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, яке виявилось у тому, що суд не вирішив клопотання Товариства про витребування доказів і залишив поза увагою доводи Товариства про застосування правової позиції Верховного Суду України при вирішенні аналогічного питання, яка є обовязковою для суду, на думку колегії суддів, привезло до порушення судом першої інстанції права Товариства на доступ до суду першої інстанції, що є неприпустимим.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ч.1 п.п.1,4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи і порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.п.1,4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року про відмову в заміні сторони у виконавчому провадженні скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 18.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6