Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3745/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 23 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Коломієць О.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представників позивача та третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2018 року під головуванням судді Зосименка О.М.

у цивільній справі №295/3745/17 за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про визнання частково недійсним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила визнати незаконним та скасувати пункт 10.1 рішення Житомирської міської ради від 09 грудня 2014 року №807 про надання дозволу на укладення договору оренди землі площею 0,0168га. за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) з ОСОБА_4 В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що є співвласником у багатоквартирному будинку за вказаною адресою, оскільки їй належить квартира за НОМЕР_3. Всі кватири приватизовані. У лютому 2016 року їй стало відомо про прийняте відповідачем оскаржуване рішення, яке, на її думку, не відповідає положенням Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.42 ЗК України, оскільки спірна земельна ділянка входить у житловий комплекс та може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування лише об'єднанню співвласників будинку.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову. На думку апелянта, суд невірно визначив можливих суб'єктів оскарження, оскільки земельна ділянка вже була надана власникам у постійне користування рішенням виконкому Житомирської міської ради від 09.12.1999 року за №694, а оскаржуване рішення позбавляє власників можливості користуватися і обслуговувати житловий будинок та належні до нього підсобні приміщення, користуватися проходами, проїздами, порушує право власників розпоряджатися своїм майном. Оскільки відповідач не є власником (співвласником) багатоквартирного будинку, то не має права вирішувати питання з приводу порядку використання, обслуговування багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, використовувати належну до будинку земельну ділянку та належне до нього майно.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири НОМЕР_3 у багатоквартирному будинку по провулку Корбутівському,АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Оскаржуваним рішенням Житомирської міської ради від 09 грудня 2014 року №807 надано дозвіл на укладення договору оренди землі: 10.1 площею 0,0168 га. за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) ОСОБА_4 (а.с.37,38).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для визнання протиправним зазначеного рішення не було.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» прибудинковою територією вважається територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що до складу будинку по АДРЕСА_1 входить 8 квартир, які приватизовані їх власниками. Рішенням виконкому Житомирської міської ради №694 від 09.12.1999 року за цим будинком закріплено 0,2055 га. земельної ділянки. Конфігурація та межі цієї ділянки не визначені. Порядок користування спірною ділянкою між співвласниками не встановлений.

Із змісту ст.89 ЗК України земельна ділянка співвласників житлового будинку може перебувати у їх спільні сумісній власності. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В даному випадку позивачка набула право на частину квартири НОМЕР_3 після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі заповіту.

Спірна земельна ділянка площею 0,0168 га. з 18.05.2005 року перебувала в оренді батьків третьої особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_4 є спадкоємицею за заповітом на частину квартири НОМЕР_4 за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.06.2010 року.

Отже, з 2005 року попередній співвласник будинку не оспорював права оренди спадкодавців третьої особи на спірну земельну ділянку.

Матеріали справи свідчать про те, що за участі позивачки ще у серпні 2011 року на засіданні комісії при міськвиконкомі було рекомендовано оформити право користування спірною земельною ділянкою у попередніх межах. Із змісту протоколу засіданні комісії також вбачається, що було вирішено звернутися із запитами до компетентних органів з приводу самовільного зайняття ОСОБА_3 частини спірної ділянки та частини ділянки земель загального користування в результаті будівництва гаража.

Самовільно споруджений гараж був також предметом спору у справі за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26.09.2017 року в позові відмовлено у зв»язку із недоведеністю обставини, яку саме площу ділянки ОСОБА_4 займає самовільний гараж (а.с.46-50).

Тобто, саме у зв»язку із спорудженням самою позивачкою зазначеного приміщення виник спір з приводу користування спільною земельною ділянкою. Проте, оскільки законного права на це приміщення позичка не довела, то і відсутні підстави вважати про порушення її прав оскаржуваним рішенням.

Крім того, посилання позивача про невідповідність оскаржуваного рішення положенням Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є безпідставним, оскільки останній прийнятий 14.05.2015 року і не поширюється на правовідносини, які виникли до його прийняття.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 02.04.2018 року.