У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Світлик О.М., за участю секретаря судового засідання Матіко Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді подання старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон.

В обґрунтування вимог у поданні зазначено, що на виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження № 50945547 з виконання виконавчого листа № 308/1208/15-ц, виданого 01.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 14652,19 грн., а також судового збору в розмірі 487,20 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 24-26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 26.04.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно з якою боржника зобовязано виконати рішення суду в строк до 04.05.2016 року. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

10.05.2016 року відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію постанови надіслано сторонам виконавчого провадження.

07.02.2017 року та 16.06.2017 року відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем надсилалися на адресу боржника виклики державного виконавця для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду. Однак, боржник на виклики державного виконавця не зявився.

Згідно з відповіддю ГУ ДМС України в Закарпатській області від 09.02.2017 року № 4/2091 встановлено, що боржник ОСОБА_2 має в наявності паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

З відповіді відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 06.03.2017 року № 8-709-99.7-707/2-17 вбачається, що земельні ділянки за боржником ОСОБА_2 не зареєстровані.

Згідно з відповіддю № НОМЕР_2 від 13.07.2016 року від ДФС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, встановлено, що у боржника є відкриті рахунки в банківських установах.

20.07.2016 року відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію постанови надіслано до банківських установ України.

Однак, згідно з відповіддю АБ «Південний» від 29.07.2016 року № 232-4126ВТ встановлено, що грошові кошти на рахунку, що належить ФОП ОСОБА_2, відсутні. Аналогічною є відповідь ПАТ КБ «Приватбанк від 29.07.2016 року № 20.1.0.0.0/7-20160728/5729 про те, що грошові кошти на рахунку, що належить ФОП ОСОБА_2 відсутні.

16.08.2017 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем надіслано на адресу боржника вимогу виконавця, згідно з якою зобовязано боржника сплачувати залишок заборгованості в розмірі 12644,56 грн. на депозитний рахунок відділу, копію якої ОСОБА_2 отримав 16.08.2017 року, про що свідчить його особистий підпис.

Крім того, державний виконавець вказує, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 132009337 від 25.07.2018 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна ОСОБА_2, актуальні відомості про наявність права власності на нерухоме майно відсутні. Відповідно до витягу № 56411695 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна наявне обтяження у вигляді арешту рухомого майна від 15.03.2017 року. Згідно з відповіддю № НОМЕР_3 від 24.07.2018 року від ПФУ щодо отримання боржником, які отримують пенсію інформацію не знайдено. Згідно з відповіддю № НОМЕР_4 від 24.07.2018 року від ПФУ щодо отримання боржником, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, доходів інформацію не знайдено. З відповіді № НОМЕР_5 від 25.07.2018 року від ДФС щодо отримання боржником, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, доходів, вбачається, що інформацію не знайдено. Будь-яке майно, на яке може бути звернено стягнення, у боржника відсутнє., що підтверджується відповідними довідками.

За твердженням державного виконавця рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

25.07.2018 року на адресу відділу надійшло клопотання стягувача про внесення подання про вжиття до боржника заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у звязку з тим, що боржник ухиляється від виконання зобовязань. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця. вул. Дружби, 10, до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 308/1208/15-ц, виданим 01.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 14652,19 гри., а також судового збору в розмірі 487,20 грн.

Як вбачається із змісту подання, в обґрунтування вимог державний виконавець посилаються на норму ст. 377-1 ЦПК України.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VIII, згідно з яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції, в якій питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України регулюється статтею 441.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання державний виконавець не зявився, при цьому в прохальній частині подання просить розглянути останнє без участі державного виконавця.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності державного виконавця.

Дослідивши подання та долучені до нього документи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження (ВП № 50945547) з виконання виконавчого листа № 308/12081/15-ц, виданого 01.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 14652,19 грн., з яких 14330 грн. боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 322,19 грн. 3 % річних, а також судовий збір в розмірі 487,20 грн.

26.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом..

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

З системного аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобовязань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

Крім того, у матеріалах подання відсутні будь-які докази, які свідчать про отримання боржником викликів до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області та у поданні йдеться лише про наявність у боржника невиконаного грошового зобовязання, без визначення причин та доцільності відповідного обмеження, обставин, які обумовлюють прийняття такого рішення.

Згідно узагальненнями, наданими Верховним Судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обовязкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобовязань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що подання державного виконавця є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Головуюча О.М. Світлик