Ухвала

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 461/10920/14-ц

провадження № 61-2731 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрос», товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», приватного підприємства «М-студія», товариства з обмеженою відповідальністю СП українсько-кіпрське «Лео-Порто», товариства з обмеженою відповідальністю «САМШИТ», про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2018 року ОСОБА_1, яка не брала участі в справі, надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваним судовим рішенням у 2014 році було накладено арешт на житлову будівлю та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Пильникарська, 16.

15 листопада 2016 року вона стала власником вказаного будинку, а 18 листопада 2016 року - земельної ділянки, на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказує, що накладення арешту на належний їй на праві власності будинок та земельну ділянку впливає на її права та інтереси, однак її не було залучено до участі у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі в справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Таким чином, тлумачення частини першої та четвертої статті 389 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що касаційна скарга може бути подана особою, яка не брала участі в справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки лише після розгляду апеляційною інстанцією її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції визначає суб'єктивний склад сторін.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не була учасником справи, з апеляційною скаргою, як особа, яка не брала участі в справі, до апеляційного суду не зверталася, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

З наведених обставин не потребують окремого розгляду інші заявлені ОСОБА_1 клопотання.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрос», товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», приватного підприємства «М-студія», товариства з обмеженою відповідальністю СП українсько-кіпрське «Лео-Порто», товариства з обмеженою відповідальністю «САМШИТ», про стягнення боргу за договором позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь