Номер провадження: 22-ц/785/7835/18
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

встановив:

12.12.2017 року позивач ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого за довіреністю до суду виступала ОСОБА_6, звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Після подання первісної позовної заяви представником позивача за довіреністю, до суду 12.02.2018 року через канцелярію суду була подана заява від позивача - ОСОБА_3, в якій він просив провести розгляд справи без його присутності, заяву, подану його представником ОСОБА_6 та вимоги, які у ній викладені, підтримував, просив суд її задовольнити. Після подання цієї заяви, 07 березня 2018 року через канцелярію суду представником позивача за довіреністю - ОСОБА_6 була подана заява про уточнення позовних вимог про розірвання шлюбу.

У судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з'явилась, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року у задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу було відмовлено.

Непогоджуючись із вказаним рішенням суду, 03.10.2018 року ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуальногоправа.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 у судових засіданнях участі не приймав, позов, а також уточнені позовні вимоги до суду надала ОСОБА_6, у судових засіданнях приймала участь також представник позивача - ОСОБА_6, яка діяла на підставі відповідної довіреності, що мається в матеріалах справи (а.с.9).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Таким чином, участь представника позивача при розгляді позовних вимог в частині розірвання шлюбу є такою, що суперечить діючому законодавству.

Тобто, твердження представника позивача - ОСОБА_6 щодо підтримання позовних вимог не можуть бути прийняті до уваги та, відповідно, їм не може бути надана відповідна оцінка, оскільки свою позицію щодо позовних вимог щодо розірвання шлюбу може надати виключно особисто позивач.

При цьому суд правильно вказав, що згідно ч.1 статті 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно ч. 2 статті 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Згідно ч. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», у відповідності до ч. 1 ст. 115 СК розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка. Сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

З такими висновками суду повністю погоджується колегія суддів, так як він відповідає вимогам чинного сімейного законодавства.

Однак, суду першої інстанції при таких обставинах належало не відмовляти в задоволенні позовних вимог, а залишити позов без розгляду, як то передбачено п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Так, у відповідності до вказаної норми процесуального права суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи, що ОСОБА_6 не наділена повноваженнями на подання позову про розірвання шлюбу від імені ОСОБА_7, а також не наділена повноваженнями прийняття участі у справі про розірвання шлюбу без участі позивача, позовні вимоги останнього слід залишити без розгляду, що не позбавляє ОСОБА_3 звернутись до суду з аналогічним позовом особисто.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і постановити ухвалу, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Що стосується вимог апеляційної скарги щодо постановлення у справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, то вони задоволенню не підлягають, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на ухвалення нового рішення в той час, коли маються правові підстави і обов'язок суду для залишення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 377, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року скасувати і постановити ухвалу, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра