КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3071/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року про відмову в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному фонді ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року укладений між ним та ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному фонді ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 25 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів. Просив стягнути із ОСОБА_3 на його користь три проценти річних від простроченої суми у розмірі 177 643,32 грн. в рахунок невиконання грошового зобов'язання за договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» за період з 05 вересня 2016 року по 24 лютого 2017 року; стягнути з ОСОБА_3 на його користь збитки, заподіяні внаслідок інфляції у розмірі 1 068 099,17 грн. в рахунок невиконання грошового зобов'язання за договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» за період з 05 вересня 2016 року по 24 лютого 2017 року.

Також фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 виїжджати за межі України, в'їжджати на непідкотрольні Україні території, такі як АвтономнаРеспубліка Крим, Донецька та Луганська області. В обґрунтування заяви зазначив, що незважаючи на наявність судового рішення про зобов'язання сплатити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 грошові кошти за невиконання умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» ОСОБА_3 переховується від органів виконавчої служби, внесений до Єдиного реєстру боржників, ухиляється від досудового врегулювання спору. Оскільки ОСОБА_3 є громадянином іншої держави (Республіки Білорусь), з метою недопущення неможливості виконання рішення суду та порушення майнових прав позивача, вжиття заходів забезпечення позову є необхідним.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його заяви про забезпечення позову, пославшись на те, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року в забезпечення його вимог було накладено арешт на майно ОСОБА_3 Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2017 року вищезазначену ухвалу суду було скасовано та передано питання на новий розгляд. ОСОБА_3 є громадянином Республіки Білорусь, ухиляється від виконання грошових зобов'язань перед ним, установлених судовими рішеннями. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 необхідно тимчасово заборонити виїзд за межі України. Така можливість передбачена ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В судове засідання фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення його позову шляхом заборони ОСОБА_3 виїжджати за межі України, в'їжджати на непідконтрольні Україні території, такі як Автономна Республіка Крим, Донецька та Луганська області, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва позов фізичної особа-підприємця ОСОБА_2 вже було забезпечено шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1, 2 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як було зазначено судом, предметом позову фізичної особа-підприємця ОСОБА_2 є стягнення коштів із відповідача ОСОБА_3 в сумі 1 245 742,49 грн.

Позивач вже звертався до суду із заявою про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно.

Накладення заборони виїзду за межі України на час розгляду справи не входить до переліку заходів забезпечення позову, визначених ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, заборона виїзду за межі України не може належати до інших видів забезпечення позову.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути вирішене лише на стадії виконання судових рішень, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення його позову шляхом заборони ОСОБА_3 виїжджати за межі України, в'їжджати на непідконтрольні Україні території, такі як АвтономнаРеспубліка Крим.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що заборона виїзду за межі України передбачена ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.ч. 1-3 вказаної статті іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом.

Виїзд з України іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, якщо:

йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення кримінального провадження;

його засуджено за вчинення кримінального правопорушення - до відбування покарання або звільнення від покарання;

його виїзд суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України - до припинення обставин, що перешкоджають виїзду.

Виїзд з України іноземця або особи без громадянства може бути за рішенням суду тимчасово відкладено до виконання ним майнових зобов'язань перед фізичними та юридичними особами в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

За змістом вказаної норми за рішенням суду може бути відкладено виїзд з України іноземця або особи без громадянства до виконання ним майнових зобов'язань в Україні.

Відкладення виїзду з України не може бути застосовано до іноземців як засіб забезпечення пред'явленого до нього позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.