Справа № 755/9526/18
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"06" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про вселення,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про вселення.

В судове засідання сторони не з'явились. 30 листопада 2018 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про закриття провадження, в якому остання просить суд: закрити провадження у справі з підстав відсутності між сторонами спору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила (закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору) обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Про відсутність предмета спору можуть свідчити дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання. Такими обставинами можуть бути позасудове задоволення вимог позивача відповідачем, у зв'язку з чим станом на день розгляду справи, позивач не потребує в судовому захисті, або помилкове звернення позивача до відповідача з позовом.

Про наявність таких обставин, учасники справи, обидві сторони, повідомляю суд в заявах по суті справи.

Враховуючи, що зі сторони відповідача заяв по суті справи не надходило, вважати відсутність спору, за вирішенням якого звернувся позивач до суду, не має.

В той же час, за вимог п.4 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Вивчивши зміст поданих документів, перевіривши повноваження представника позивача на вчинення окремих процесуальних дій, суд приходить до висновку, що позивач відмовляється від позову вважаючи, що на день розгляду справи відпала підстава, яка була приводом для звернення позивача до суду. Така заява не суперечить охоронюваним законом інтересам громадян, а тому приймається судом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В даному випадку повернення судового збору у зв'язку з відмовою позивача від позову, не передбачено Законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 255, 260 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про вселення - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: