Дата документу 02.08.2018
Справа № 334/1727/17
Провадження № 2/334/622/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Гнатюка О.М.

При секретарі судового засіданні ОСОБА_1,

За участі позивача ОСОБА_2,

Представника позивача ОСОБА_3,

Відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Позов обґрунтований тим, що у червні 2016 року між сторонами був укладений усний договір побутового підряду, за яким ОСОБА_4 зобовязався виготовити позивачу кухонні меблі та міжкімнатні двері. В якості передоплати ОСОБА_2 було передані кошти у сумі 47000 гривень. Строк виконання замовлення складав 40 днів.

У зазначений строк договір з боку відповідача виконаний не був, отримані гроші повернуті не були.

Між сторонами був розірваний договір.

12 січня 2017 року ОСОБА_4 передав позивачу розписку, відповідно до якої зобовязався повернути ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 47000 гривень, сплачуючи протягом року частинами по 4000 гривень щомісячно.

В ході судового розгляду позивачем були уточнені позовні вимоги, відповідно до яких позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 59191,60 грн., з яких 47000 грн. - сума боргу, 6144,77 грн. пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 1193,67 грн. 3% річних та 4853,16 грн. інфляційні витрати.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. Вказав, що дійсно між ним та позивачем була усна угода щодо виготовлення меблів. Ним отримана була лише сума 37000 гривень, в звязку із чим інші нарахування мають проводитися з вказаної суми. Розписку він писав пізніше. На нього тиснули якісь особи щодо повернення коштів.

Ознайомившись із доводами позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно розписки від 12.01.2017 року, відповідач отримав передоплату на поставку меблів та дверей в ОСОБА_2 у розмірі 47000 гривень та зобовязується повернути на користь позивача вказану суму частинами протягом року з оплатою щомісяця по 4000 гривень.

З доводів позовної заяви вбачається, що відповідачем своїх зобовязань не виконано, заборгованість на користь позивача не сплачена. Зазначені обставини визнаються та не заперечуються сторонами у справі.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 527, 530, 625 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Із змісту письмової розписки від 12.01.2017 року вбачається, що перед її наданням, відповідач отримав у позивача грошові кошти в якості передоплати за поставку меблів та дверей.

Водночас, як вже було вказано, приписи ч. 1 ст. 1053 ЦК України, передбачають, що позиковим зобовязанням може бути замінений не лише борг за договором купівлі-продажу, але й борг, що виник з іншої підстави.

Таким чином, аналізуючи зміст представленої позивачем розписки, суд приходить до висновку, що між сторонами було досягнуто домовленості, що неповернення відповідачем грошових коштів за розірваним договором побутового підряду замінене позиковим зобов'язанням.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

З огляду на викладене суд не може врахувати пояснення відповідача про те, що ним було отримано іншу суму 37000 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є тещею відповідача, вказала що одного разу до ОСОБА_4 приходили якісь чоловіки, як вона зрозуміла, ці чоловіки вимагали з нього гроші, в звязку з чим вони вимагали гроші їй не відомо, щодо обставин укладання угод їй також нічого не відомо.

Відомості про те, що вказане позикове зобовязання відповідачем виконано повністю чи частково, в матеріалах справи відсутні, так і відповідачем не подавались.

Відтак, з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що і вимоги щодо стягнення боргу в сумі 47000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частинами першої та другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 взяв на себе зобовязання виплатити суму боргу частинами по 4000 гривень щомісячно. Перший платіж мав бути сплачений 13 лютого 2017 року, тому вказана дата є початком невиконання зобовязання.

3% річних складають суму 47000 х 3% /365 днів х 309 днів = 1193, 67 грн., тому вказана сума підлягає стягненню.

Індекс інфляції, офіційно встановлений Державним комітетом статистики України, у зазначений період часу становив у березні 2017 року - 101,8, квітні 2017 року - 100,9, травні 2017 року - 101,3, червні 2017 року - 101,6, липні 2017 року - 100,2, серпні 2017 року - 99,9, вересні 2017 року - 102,0, жовтні 2017 року - 101,2, листопаді 2017 року - 100,9.

Отже інфляційна складова боргу за вказаний період, виходячи з сум заборгованості становить: (101,8/100 х 100,9/100 х 101,3/100 х 101,6/100 х 100,2/100 х 99,9/100 х 102,0/100 х 101,2/100 х 100,9/100 = 1,11318804) х 47000 грн. 47000 грн. = 4801,82 грн.

Тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню в розмірі 4801,82 грн.

Облікова ставка НБУ з 13 лютого 2017 року по 13 квітня 2017 року встановлена на рівні 14 відсотків річних, з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року 13 відсотків річних, з 26 травня 2017 року по 26 жовтня 2017 року 12,5 відсотків річних з 27 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року встановлена на рівні 13,5 відсотків річних, у зв'язку з чим пеня у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення складає (47000,00грн. х (14/100/365) х 59) + (47000грн. х (13/100/365) х 41) + (47000,00грн. х (12,5/100/365) х 153) + (47000грн. х (13,5/100/365) х 52)=5116,56 грн.

Тому позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 5116,56 грн.

В іншій частині вимог слід відмовити

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.9, 10, 12, 18, 77-79, 133, 141, 263-265, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі: 47000 грн. основного боргу, 1193, 67 грн. 3% річних, 4801,82 грн. інфляційних витрат, 5116,56 грн. пені, усього 58112,05 грн.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк