Справа № 487/93/17
Провадження № 2/487/105/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., при секретарі судового засідання Табунщик К.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи 487/93/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» про відшкодування майнової та моральної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2017 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ЖЕК №3 ЖКП «Бриз», в якій просив стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 4930 грн. 77 коп., судовий збір у розмірі 1378 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судові витрати. Вимоги мотивував тим, що через неправильне підключення електриком ЖЕК №3 електропостачання до квартири позивача, з ОСОБА_1 судовим рішенням було стягнуто на користь ПАТ «Миколаївобленерго» борг за недораховану електроенергію та судовий збір. Оскільки ОСОБА_1 рішення суду було виконано у повному обсязі, вона набула права зворотньої вимоги до винної особи, яка є працівником відповідача.

Ухвалою суду від 13.01.2017 р. відкрито провадження у справі.

Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва № 85 від 25.04.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи в звязку з закінченням у судді Карташової Т.А., головуючої по справі, повноважень. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по зазначеній справі призначено суддю Корнешову Т.В..

Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва № 377 від 07.07.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи оскільки рішенням Вищої ради правосуддя від 27.06.2018 року ОСОБА_4 звільнено з посади судді Заводського районного суду м. Миколаєва у звязку з поданням заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по зазначеній справі призначено суддю Біцюка А.В..

01.08.2017 року розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва № 556 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із задоволенням заяви про самовідвід суддею Біцюком А.В.. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по зазначеній справі призначено суддю Агєєву Л.І..

Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва №49 від 07.02.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи враховуючи рішення Вищої ради правосуддя від 01.02.2018 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Заводського районного суду м. Миколаєва у звязку з неспроможністю виконувати повноваження за станом здоровя. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по зазначеній справі призначено суддю Боброву І.В.

Ухвалою суду від 12.02.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16.03.2018 року підготовче судове засідання відкладено на 05.04.2018 року.

Ухвалою суду від 05.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті.

Ухвалою суду від 24.04.2018 р. судове засідання відкладено на 18.05.2018 р.

Ухвалою суду від 18.05.2018 р. замінено первісного відповідача ОСОБА_6 контора №1 Житлово-комунального підприємства «Бриз» належним відповідачем ОСОБА_7 підприємство Миколаївської міської ради «Бриз».

17.07.2018 р. до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав. Свою позицію обґрунтовував тим, що оскільки події відбувались наприкінці квітня 2016 р. та працівники ЖЕК-3 ЖКП ММР "Бриз" ОСОБА_8 (на той час начальник ЖЕК-3 ЖКП ММР "Бриз") та ОСОБА_9 (на той час електромонтер ЖЕК-3 ЖКП ММР "Бриз") вже не працюють в установі, відібрати від них пояснення немає можливості. Крім того зазанчив, що фіксація виклику про несправність електричної мережі квартири АДРЕСА_1 в журналах ЖЕК-3 ЖКП ММР "Бриз" не виявлені. Вважає, що лист ОСОБА_8 на адресу ПАТ "Миколаївобленерго", в якому він підтверджує вину працівника відповідача в підключенні елекртромережі поза приладом обліку не є допустимим доказом, оскільки не містить вихідного номеру та виготовлений не на бланку підприємства. Також зауважив, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують вину працівника ЖЕК-3 ЖКП ММР "Бриз" в неправильному підключенні внутрішньобудинкової електричної мережі після пошкодження її третіми особами поза приладом обліку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, підтримала обставини викладені у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення учасників справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин суд приходить до наступного.

21.04.2016 р. у нічний час за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 староння особа пошкодила дроти електропостачання зі сторони під'їзду, внаслідок чого квартира була знеструмлена.

22.04.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до ЖЕК-3 ЖКП ММР "Бриз" з повідомленням про цю подію та з усною заявою до начальника ЖЕК ОСОБА_8 про виклик електрика. Того ж дня електрик ОСОБА_9 здійснив підключення електропостачання до квартири поза приладом обліку.

Зазначені обставини підтверджуються заявою начальника ЖЕК-3 ОСОБА_8 на голову комісії з розгляду актів ПАТ "Миколаївобленерго" ОСОБА_10.

25.04.2016 р. в ході перевірки у споживача електроенергії ОСОБА_11 було виявлено порушення п. 42 Правил користування електроенергією для населення, постановою КМ України від 26.07.1999 р. №1357 та п.3.1.6 Методики визначення обсягу та вартості енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ України №562 від 04.05.2006 р. з відповідними змінами, а саме самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки схованою електропроводкою до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, схованою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку.

29.07.2016 р. ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 4930,77 грн збитків за порушення правил користування електроенергією.

Рішенням суду від 13.12.2016 р. з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Миколаївобленерго" стягнено 4930,77 грн. боргу за недовраховану електроенергію та 1378,00 грн. судового збору.

Зазначене вище рішення було виконане позивачем, що підтверджується квитанціями ПАКТ КБ "ПриватБанк" від 29.12.2016 р. №0.0.679181004.1, №0728-4036-2563-8748.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_9 було звільнено з посади електромантера 5 розряду з 18.04.2017 р. наказом ЖКП "Бриз" від 18.04.2017 р., тобто на час спричинення шкоди позивачу він виконував свої трудові обов'язки.

Враховуючи викладене, а також причино наслідковий зв'язок між діями працівника ЖЕК -3 та вимушеною оплатою боргу ОСОБА_1 на виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.12.2016 р., позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 493 грн.77 коп. та 1378 грн. судового збору підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Відповідно до п.3 ч.2, ч.1, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» закріплено положення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом враховано позицію Верховного суду України, висловлену в Постанові №6-1575цс16 від 09.11.2016 р.: "Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди".

На підставі викладеного, враховуючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

При цьому суд критично ставиться до посилання представника відповідача на недопустимість листа ОСОБА_8 до голови комісії з розгляду актів ПАТ "Миколаївобенерго" як доказу, оскільки недотримання працівниками ЖКП ММР "Бриз" вимог обліку вхідної/вихідної кореспонденції не може звужувати обсяг прав інших осіб. Крім того, у разі сумніву у достовірності зазначеного вище документу, представник відповідача міг, принаймі, провести службову перевірку з приводу, надання такого листа головою ЖЕК-3 та дій електрика ОСОБА_9 щодо підключення позивача до мереж електропостачання, враховуючи, що з даним позовом до суду ОСОБА_1 звернулася ще 11.01.2017 року, тобто під час перебування ОСОБА_9 в трудових відносинах з ЖЕК-3. Оригінал листа містить печатку установи, тому у суду відсутні підстави вважати документ неналежним доказом.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного суду України 18.12.2009 р. №14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановлює, що, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК - ст.213 ЦПК України в ред. з 15.12.2017 р.), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення.

Захищене статтею 6 ЄКПЛ право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Більш того, Конвенція не встановлює норми про докази як такі. Відтак, Суд не може, в принципі, виключати, що докази, отримані з порушеннями національного законодавства, можуть бути прийняті до розгляду. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи.

Однак, Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Якщо правила прийнятності та допустимості доказів встановлюються національним законом, національні суди мають обовязок оцінювати ці докази та їхню природу у спосіб, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції 34 (рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140).

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.ст.77-79 ЦПК України)

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Верховного суду України 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК (ст.235 ЦПК України в ред. з 15.12.2017 р.) просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК - ст.81 ЦПК України в ред. з 15.12.2017 р.) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК (ст.12 ЦПК України в ред. з 15.12.2017 р.) сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

Відповідачем жодного належного доказу на спростування, позиції позивача надано не було.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,21 грн.

Керуючись ст.ст. 89,141,197,200,206,258,259, 263-265,352,354, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» про відшкодування майнової та моральної шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 4930 (чотири тисячі дев'ятсот тридцять) грн. 77 коп., а також 1378 грн. судового збору.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн..

В задоволенні позову в частині стягнення з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_7 підприємство Миколаївської міської ради «Бриз», р/р 1254 в МФ КБ "ПриватБанк", МФО 326610, , м. Миколаїв, вул. Біла, 2

Головуючий суддя підпис ОСОБА_12

З оригіналом згідно

суддя