Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 753/23709/15-ц

провадження № 61-3839св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О, Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у складі суддів Панченка М. М., Ратнікової В. М., Борисової О. В.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01 жовтня 2012 року приблизно о 16 год. 30 хв. при виїзді на головну дорогу по вул. Червонопрапорній у м. Херсоні ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Nissan», державний номер НОМЕР_1, порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху, у зв'язку із чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «ZAZ Vida», державний номер НОМЕР_2, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Вина ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 16 листопада 2012 року. Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль марки «ZAZ Vida», власником якого є ОСОБА_5 Розмір завданих збитків згідно зі звітом № 14 про оцінку автомобіля, складеним аварійним комісаром (оцінювачем), складає 36 489 грн 19 коп. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування звернувся до страхового бюро з відповідною заявою. 12 лютого 2013 року МТСБУ здійснило потерпілому виплату страхового відшкодування у розмірі 30 407 грн 66 коп. Крім того, МТСБУ було сплачено за послуги аварійного комісара 840 грн.

Посилаючись на те, що МТСБУ виконано покладений на нього обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної з вини відповідача, який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 31 247 грн 66 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року позовну заяву МТСБУ задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь МТСБУ грошові кошти у розмірі 31 247 грн 66 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що МТСБУ на підставі статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частини першої статті 1191 ЦК України набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року скасовано, у задоволенні позову МТСБУ відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією «АСКА», яка зобов'язана виплатити страхове відшкодування потерпілій особі ОСОБА_5

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, МТСБУ просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження рішення апеляційного суду обґрунтовано тим, що суд дійшов до помилкового висновку про те, що відповідач на момент скоєння ДТП мав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки згідно довідки страхової компанії «АСКА» даний поліс вважається втраченим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 23 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 01 жовтня 2012 року приблизно о 16 год. 30 хв. при виїзді на головну дорогу по вул. Червонопрапорній у м. Херсоні ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Nissan», державний номер НОМЕР_1, порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху, у зв'язку із чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «ZAZ Vida», державний номер НОМЕР_2, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 16 листопада 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Згідно платіжного доручення № 1/1-18872 від 12 лютого 2013 року МТСБУ виплачено ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 30 407 грн 66 коп. та витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 840 грн.

За змістом статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ здійснюються у порядку статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за змістом підпункту «а» пункту 41.1 якої МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На підтвердження позовних вимог МТСБУ до суду надано інформацію з єдиної централізованої бази даних МТСБУ про відсутність у відповідача полісу станом на 01 жовтня 2012 року.

При зверненні до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення відповідач надав Поліс № АВ/4396503 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія «АСКА» зі строком дії з 27 вересня 2012 року до 26 вересня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією «АСКА»; згідно пояснень представника відповідача, наданих в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4 надавав при оформленні ДТП для огляду представникам поліції вказаний поліс; в матеріалах справи відсутня довідка представників поліції із зазначенням про наявність або відсутність страхового полісу та відсутнє підтвердження того, що відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за відсутність страхового полісу.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно частин третьої та четвертої статті 18 Закону України «Про страхування» факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування і такий договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

За змістом пункту 17.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі втрати страхового поліса страховик зобов'язаний протягом семи календарних днів безкоштовно видати дублікат цього поліса на підставі заяви страхувальника. У разі втрати дубліката умови його повторної видачі визначаються договором.

Враховуючи встановлені у справі обставини щодо втрати ОСОБА_4 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на момент скоєння ДТП та відсутність звернення ОСОБА_4 до страховика із заявою про видачу дубліката страхового полісу, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відшкодування шкоди потерпілому внаслідок ДТП за рахунок централізованих страхових резервних фондів МТСБУ у порядку статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обґрунтованість регресного позову МТСБУ до власника транспортного засобу, що спричинив ДТП.

Таким чином, апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, що в силу статті 413 ЦПК України є підставою скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року скасувати, залишити в силі заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді А. О. Лесько
В. В. Пророк
І. М. Фаловська
С. П. Штелик