КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 363/4500/17 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2686/2018Головуючий у суді першої інстанції - Котлярова І.Ю. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що 16.02.2011 між нею та ОСОБА_8 укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16.02.2011 за реєстровим № 947, відповідно до умов якого останній передав їй в дар земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. На підставі державного земельного кадастру їй стало відомо, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.2017, виданим державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, спадкоємцем за законом належної їй земельної ділянки став син померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_5 Зазначила, що до складу спадщини відповідача увійшла земельна ділянка, яка належить їй на праві власності, чим порушено її права як власника. У зв'язку з вказаним звернулася до суду та просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, виданого 23.08.2017 державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори на спадкове майно померлого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім'я ОСОБА_5, що складається з права на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області та скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 23.08.2017 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.09.2018 позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 23.08.2017 державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербина Я.О., на спадкове майно померлого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім'я ОСОБА_5, що складається з права на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 23.08.2017 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір у сумі 1 280 грн. (а.с. 173-176).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що висновок суду про те, що на момент оформлення спадщини право власності на земельну ділянку зареєстровано за позивачем є недоведеним та не відповідає обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.10.2018 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 188-189).

У відзиві на апеляційну скаргу від 22.10.208, ОСОБА_6 посилалась на законність та обґрунтованість рішення суду, у зв'язку з чим просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 194-196).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.10.2018 справу призначено до розгляду на 05.12.2018 (а.с. 202).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Представник третьої особи в судове засідання на з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві на адресу суду просила розглядати справу за відсутності представника.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Вказаний висновок суду ґрунтується на фактичних обставинах справи та вимогах закону, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 16.02.2011 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО 16.02.2011 за реєстровим №947, відповідно до умов якого ОСОБА_8 безоплатно передав ОСОБА_6 у власність в дар земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області 10.09.2010 на підставі Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області 20.11.2008 № 846, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00 (а.с. 7-9).

На зазначеному державному акті приватним нотаріусом КМНО Мамай І.В. 16.02.2011 зроблено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_6 16.05.2011 земельну ділянку було зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровим номером НОМЕР_3 (а.с. 11-12).

Насамперед слід зазначити, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування (ст. 717 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Громадяни України, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК Українинабувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Нормами ст. 321 ЦК України та ст. 328 ЦК Українипередбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Після смерті ОСОБА_7, спадщину за законом, як спадкоємець першої черги прийняв та оформив син спадкодавця ОСОБА_5 Державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербина Я.О., 23.08.2017 ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку (а.с. 159).

З наявної в матеріалах спадкової справи копії державного акта серії НОМЕР_2, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області за запитом державного нотаріуса, вбачається відсутність відмітки про перехід права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_6 (а.с. 148-149).

Відповідно до статті 1301 ЦК Українисвідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який, будучи вираженим у нотаріальному правозастосовному акті, підтверджує перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців. Отже, свідоцтво про право на спадщину підтверджує і право спадкоємця на відповідну частку у спадковій масі, і правонаступництво між спадкодавцем та спадкоємцем.

Відповідно п. 7 Постанови Пленуму ВС України за № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

З огляду на норми ч. 1ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В суді першої інстанції знайшло своє підтвердження порушення прав позивача при видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, у зв'язку з цим суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права власності на земельну ділянку та порушення нотаріусом реєстрації переходу права власності не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, державна реєстрація переходу права власності на спірну земельну ділянку до позивача здійснена ним відповідно до норм чинного на час державної реєстрації законодавства України.

Відповідно до п. 3 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» №1066-УІ від 05.03.2009, до створення єдиної системи органів реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень: відмітку про відчуження земельної ділянки на державному акті на право власності на землю (земельну ділянку), що відчужується, здійснює нотаріус та орган, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок; право власності або право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно п. 4 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» №1066-VІ від 05.03.2009, Кабінету Міністрів України до набрання чинності цим Законом затвердити порядок здійснення відмітки про відчуження земельної ділянки нотаріусом та органом, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, на державному акті на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 439 від 06.05.2009 нотаріус, у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки та Територіальний орган Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки здійснюють відповідні відмітки про перехід та реєстрацію права власності на земельну ділянку на сторінках державного акту на право власності на земельну ділянку.

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області 10.09.2010, який досліджений під час судового розгляду судом першої інстанції, він містить всі необхідні відмітки, які свідчать про належну державну реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. 16.02.2011 зроблено відмітку на Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 про перехід права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у садовому товаристві «Приморський» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_6. 16.05.2011 земельну ділянку було зареєстровано Управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області в Поземельній книзі за реєстровим номером НОМЕР_3.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені відповідачем судові витрати за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 07 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва