Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 635/5462/17

провадження № 61-41310св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Філіп Морріс Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року у складі судді Шинкарчука Я. А. та постанову апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Колтунової А. І. та касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Філіп Морріс Україна» на постанову апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Колтунової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Філіп Морріс Україна» (далі - ПрАТ «Філіп Морріс Україна»), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Філіп Морріс Україна» від 27 липня 2017 року за № 105 «Про направлення працівника на позачерговий огляд»; визнати незаконним «Направлення на консультацію в діагностичні кабінети, в лабораторії та результат обстежень», виданого ТОВ «Науково-дослідний інститут профілактичної медицини» на підставі наказу ПрАТ «Філіп Морріс Україна» від 27 липня 2017 року за № 105 «Про направлення працівника на позачерговий огляд»; зобов'язати ПрАТ «Філіп Морріс Україна» вчинити дії по направленню позивача на медичний огляд із формулюванням «для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між умовами виробничого середовища і трудового процесу при роботі машиністом сигаретних ліній рівень 2 (в тому числі наявності шкідливих і небезпечних факторів) і захворюваннями ОСОБА_4, які призвели до інвалідності»; стягнути з ПрАТ «Філіп Морріс Україна» на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн; стягнути з відповідача судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 займає у ПрАТ «Філіп Морріс Україна» посаду машиніста цигаркових ліній (рівень 2). 27 грудня 2016 року він звернувся до відповідача із проханням надати направлення та необхідну документацію «для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між умовами виробничого середовища і трудового процесу при роботі машиністом сигаретних ліній рівень 2 (в тому числі наявності шкідливих і небезпечних факторів) і його захворюваннями, які призвели до інвалідності». Однак, підприємством, якому, як вказує позивач, є невигідним встановлення факту профзахворювання, позивача, було направлено на медичний огляд із своїм формулюванням: «для решения вопроса трудоспособности в своей профессии».

У зв'язку із невизначеністю із цим питанням 07 липня 2017 року позивач направив заяви на ім'я заступника Генерального директора ПрАТ «Філіп Морріс Україна» та Керівника відділу охорони праці та навколишнього середовища ПрАТ «Філіп Морріс Україна», у яких просив надати конкретний перелік документів, що стосуються умов його праці та зауважив на невідповідність змісту виданого підприємством направлення до НДІ «ГП та ПЗ» змісту звернення позивача від 27 грудня 2016 року № 12570. Після надання повторного запиту до підприємства, а саме, 07 вересня 2017 року позивач все ж отримав на руки наказ «Про направлення працівника на позачерговий медичний огляд» від 27 липня 2017 року № 105, у якому міститься посилання на Кодекс законів про працю України (без зазначення статті) та на статтю 17 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року, тоді як звернення позивача містило лише прохання про направлення на медичний огляд, що мав би на меті встановлення наявності профзахворювання.

Позивач зазначає, що захворювання з вказаним у нього діагнозом віднесено до категорії професійних.

Позивач вважає, що оскаржуваний ним наказ відповідача не ґрунтуються на передбаченому законом порядку направлення працівника на позачерговий медичний огляд.

Позивач просив суд забезпечити дотримання його трудових прав шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії по направленню його на медичний огляд із формулюванням «для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між умовами виробничого середовища і трудового процесу при роботі машиністом сигаретних ліній рівень 2 (в тому числі наявності шкідливих і небезпечних факторів) і захворюваннями ОСОБА_4, які призвели до інвалідності».

Внаслідок порушення відповідачем прав позивача, йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000,00 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Філіп Морріс Україна» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 64 646,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому даний позов задоволенню не підлягає.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року змінено в частині суми стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Філіп Морріс Україна» витрати понесені на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6 000,00 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині витрат, понесених на професійну правову допомогу в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання робіт та обсягу наданих адвокатом послуг, ціни позову та значення справи для сторони. Тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду вважала необхідним зменшити розмір витрат на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню до 6 000,00 грн.

В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

27 липня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій на надали належної правової оцінки доводам наведеним у поясненнях до позовної заяви, не надали належної оцінки та не прийняли до уваги наявні в матеріалах справи докази.

09 серпня 2018 року ПрАТ «Філіп Морріс Україна» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року та залишити в силі рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням суду апеляційної інстанції в частині зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню, до 6 000,00 грн.

29 серпня 2018 року ПрАТ «Філіп Морріс Україна» через засоби поштового зв'язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

15 вересня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду письмові пояснення, у яких просить касаційну скаргу ПрАТ «Філіп Морріс Україна» залишити без задоволення.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У жовтні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційні скарги та в письмових поясненнях, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційних скарг висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 04 листопада 2004 року ОСОБА_4 був прийнятий на роботу в ПрАТ «Філіп Морріс Україна» в сигаретний цех машиністом сигаретних ліній за строковим трудовим договором.

01 травня 2006 року позивача переведено на роботу машиністом сигаретних ліній на умовах безстроково трудового договору.

01 січня 2007 року позивача за його згодою було переведено з роботи машиніста сигаретних ліній на роботу машиніст сигаретних ліній (рівень 2), на якій позивач працює і по сьогоднішній день.

В 2011 році в ПрАТ «Філіп Морріс Україна» було проведено чергову атестацію робочих місць за умовами праці. За результатами цієї атестації була складена Карта умов праці щодо робочого місця, яке займав позивач. За результатами атестації було встановлено, що умови і характер праці машиніста потоково-механізованих цигарково-сигаретних ліній та машин відносяться до третього класу першого ступеня. Робоче місце позивача мало в наявності 2 шкідливих фактори першого ступеня. За показниками таке робоче місце належало вважати зі шкідливими умовами праці. Позивача було ознайомлено з результатами атестації (з Картою умов праці) 27 жовтня 2011 року.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10ААБ № 708304, що була видана 27 серпня 2014 року Орджонікідзевською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) позивачу було встановлено другу групу інвалідності за загальними захворюваннями. Відповідно до зазначеної довідки та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1016/1034 висновок МСЕК про умови та характер праці містив наступні формулювання (мовою оригіналу): «Противопоказан труд с переохлаждением, вибрацией. Может работать в своей профессии без дополнительных нагрузок».

У вересні 2014 року позивача було направлено на позачерговий медичний огляд до Науково-дослідного інституту профілактичної медицини, з якою у ПрАТ «Філіп Морріс Україна» було укладено договір від 01 серпня 2013 року № 55051 щодо надання медичних послуг. За результатами огляду було отримано висновок від 08 жовтня 2014 року, в якому зазначено, що позивач (мовою оригіналу): «Не годен к выполнению служебных обязанностей в должности машинист сигаретных линий (уровень 2). Противопоказаны работы, связанные с воздействием вредных и опасных факторов производства».

У січні 2015 року ПрАТ «Філіп Морріс Україна» звернувся з листом до Голови Орджонікідзевської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) з проханням уточнити, чи є робота на посаді машиніста сигаретних ліній (рівень 2) із шкідливими факторами (виробничий шум до 99 дБа, вимушена робоча поза до 25 % тривалості зміни, пил рослинного походження (тютюн), періодичне підняття ваги, маса якої знаходиться в допустимих умовах (2 клас), робота в нічній час) трудового процесу протипоказаною ОСОБА_4

ЛистомОрджонікідзевської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 26 січня 2015 року № 5 ПрАТ «Філіп Морріс Україна» було повідомлено про те, що «перевищення показників виробничого шуму не може погіршувати захворювання, на підставі якого ОСОБА_4 встановлена група інвалідності, зроблений наступний висновок: робота на посаді машиніста сигаретних ліній не є протипоказаною для ОСОБА_4.».

21 квітня 2015 року ПрАТ «Філіп Морріс Україна» в плановому порядку було проведено інструментарні дослідження загальної технології вібрації (тип 3-а) на робочих місцях з ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної вібрації» в сигаретному цеху. Враховуючи, що Орджонікідзевська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія (МСЕК) встановила для позивача протипоказання роботи з вібрацією, ПрАТ «Філіп Морріс Україна» направила додатковий запит щодо можливості роботи позивача машиністом сигаретних ліній з урахуванням замірів та досліджень щодо вібрації.

ЛистомОрджонікідзевської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 16 вересня 2015 року № 155 підтверджено, що (мовою оригіналу) «работа на должности машиниста сигаретных линий не есть противопоказанной для ОСОБА_4.».

Як зазначено відповідачем та не заперечувалося позивачем, з урахуванням висновків МСЕК, позивач продовжував працювати машиністом сигаретних ліній (рівень 2) в сигаретному цеху ПрАТ «Філіп Моріс Україна».

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 445552, яка видана 22 серпня 2016 Орджонікідзевською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), позивачу було продовжено II групу інвалідності за загальним захворюванням. Відповідно до зазначеної довідки висновок МСЕК про умови та характер праці містив наступні формулювання: «Противопоказан труд с переохлаждением, вибрацией. Может работать в своей профессии без дополнительных нагрузок».

За результатами проведеної наприкінці 2016 року в ПрАТ «Філіп Моріс Україна» атестації робочих місць за умовами праці, на типовому робочому місці машиніста сигаретних ліній (рівень 2), до якого відноситься робоче місце ОСОБА_4, встановлені шкідливі фактори виробничого середовища та трудового процесу, наявність яких потребує проведення попереднього (періодичного) медичного огляду.

З урахуванням результатів атестації робочих місць за умовами праці в 2016 році НДІ Профілактичної Медицини було проведено періодичний медичний огляд працівників ПрАТ «Філіп Моріс Україна» зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі. За результатами такого медичного огляду ОСОБА_4 визнано не приданим для робити за професією машиніст сигаретних ліній (рівень 2).

Згідно з відповіддю Індустріальної міжрайонної МСЕК від 17 лютого 2017 року № 16 МСЕК зазначено, що «умови праці ОСОБА_4 відносяться до легких» та знов підтвердила, що «робота на посаді машиніста сигаретних ліній не є протипоказаною для ОСОБА_4.».

Наказом ПрАТ «Філіп Морріс Україна» від 27 липня 2017 року № 105 «Про направлення працівника на позачерговий медичний огляд», ОСОБА_4 направлено з 07 вересня 2017 року по 15 вересня 2017 року на позачерговий медичний огляд до Харківського НДІ Гігієни праці та профзахворювань та на період проходження останнім позачергового медичного огляду, збережено за останнім посаду та середню заробітну плату відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно положень статті 17 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров'я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров'я працівника. Роботодавець зобов'язаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників: за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров'я пов'язане з умовами праці; за своєю ініціативою, якщо стан здоров'я працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обов'язки. За час проходження медичного огляду за працівниками зберігаються місце роботи (посада) і середній заробіток.

Відповідно до пункту 2.19 розділу ІІ Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, що затверджений Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 травня 2007 року № 246, якщо при проведенні періодичного медичного огляду виникають підозри щодо наявності в працівника професійного захворювання, заклад охорони здоров'я надсилає запит на складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) до державної санітарно-епідеміологічної служби, що обслуговує територію, де міститься підприємство, у відповідності до Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого наказом МОЗ України від 13 грудня 2004 року № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року за № 260/10540, а також надсилає його в установленому порядку до профпатолога міста, району, області, які направляють хворого в спеціалізовані заклади охорони здоров'я, які мають право встановлювати діагноз щодо професійних захворювань.

У відповідності до пункту 3.8 розділу ІІІ Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, що затверджений Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 травня 2007 року № 246, роботодавець забезпечує за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників: за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров'я пов'язане з умовами праці; за своєю ініціативою, якщо стан здоров'я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов'язки.

За змістом наведених норм у разі виявлення у працівника підозри на професійне захворювання, заклад охорони здоров'я направляє особу для подальшого обстеження для встановлення діагнозу щодо професійних захворювань.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що ПрАТ «ФіліпМоріс Україна» мав об'єктивні сумніви щодо стану здоров'я працівника, припускав погіршення стану здоров'я через кількість та тривалість періодів тимчасової непрацездатності, мав суперечливі медичні дані, тому направлення ОСОБА_4 на позачерговий медичний огляд наказом від 27 липня 2017 року № 105 не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам працівника. За таких обставин правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.

Оскільки неправомірних дій та порушення відповідачем трудових прав ОСОБА_4 не встановлено, то відсутні підстави і для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Щодо вирішення питання щодо розміру витрат на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак позивач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що професійну правову допомогу відповідачу надавало адвокатське об'єднання «Арслегем». Зазначені обставини підтверджені договором, рахунком на 64 646,80 грн, актом приймання-передачі, копіями свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю, випискою банку про перерахування коштів.

Визначаючи суму стягнення на відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд апеляційної інстанції взяв до уваги приписи частини четвертої статті 137 ЦПК України, згідно якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частини п'ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, вважає їх неспівмірними із складністю справи та обсягом наданої допомоги.

Встановлено, що переважна кількість часу була витрачена на підготовку заперечень проти позову, а саме окремими сумами нараховані витрати за роботу з запереченнями, за роботу з проектом заперечень, за доопрацювання та направлення на погодження проекту заперечень, на внесення правок у заперечення, на фіналізацію заперечень та направлення їх до суду.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт та обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову та значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано зменшив розмір витрат на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню, до 6 000,00 грн.

Доводи касаційних скарг не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційні скарги без задоволення, а рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року, в незміненій його частині, та постанову апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Згідно з приписами частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

03 вересня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку направлено до Верховного Суду заяву, в якій заявник просить зупинити стягнення у рамках виконавчого провадження (ВП № 57041466), яке перебуває на виконанні Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Пересічанської Я. В. на підставі виконавчого листа № 635/5462/17, виданого 13 липня 2018 року Харківським районним судом Харківської області щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Філіп Морріс Україна» витрат, понесених на професійну правову допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 6 000,00 грн, до розгляду по суті касаційної скарги у даній справі.

Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що заява ОСОБА_4 про зупинення стягнення у рамках виконавчого провадження задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Аналіз положень статті 436 ЦПК України, яка є спеціальної нормою, яка регулює зупинення виконання (дії) оскаржуваних судових рішень, не передбачає такої процесуальної дії, як зупинення стягнення у рамках виконавчого провадження. Питання щодо зупинення виконання (дії) оскаржуваних судових рішень ОСОБА_4 не порушується.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Філіп Морріс Україна» залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року в незміненій частині та постанову апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська