Справа № 373/576/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м.Переяслав-Хмельницький

Переяслав - Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.

з участю секретаря судових засідань Домантович О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав - Хмельницькому справу № 373/576/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Переяславська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

представник позивача ОСОБА_4,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, право власності на 5/8 частин житлового будинку (1969 року побудови, загальною площею 82,90 кв.м., житловою площею 53,30 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: погріб під частиною будівлі (а1), тамбур (а2), 1969 року побудови; літня кухня (Б), 1975 року побудови; сарай (В), 1969 року побудови; гараж (Г), 1980 року побудови, ворота (1), огорожа (2), 1980 року побудови, що розташовані по АДРЕСА_1.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначений житловий будинок. За життя бабуся склала заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно позивачу. Крім нього, спадкоєцями за законом, що мають обов'язкову частку у спадщині, є ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_3 Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на 5/8 частин спірного будинковолодіння з тих причин, що правовстановлюючий документ на будинок був виданий після смерті спадкодавця та не зареєстрований у встановленому законом порядку.

23 березня 2017 року було відкрито провадження по даній цивільній справі.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року було доручено Компетентному суду Російської Федерації виконати певні процесуальні дії: вручити відповідачу ОСОБА_3 копію позовної заяви з доданими документами та допити її в якості відповідача.

13 грудня 2017 року до суду повернулося без виконання вищезазначене судове доручення в зв'язку з відмовою відповідачем отримувати документи, які не були перекладені на російську мову.

14 грудня 2017 року провадження по справі було відновлене.

Згідно ухвали суду від 23 квітня 2018 року було вирішено направити судове доручення до Компетентного суду Російської Федерації.

18 вересня 2018 року провадження по справі було поновлене в зв'язку із надходженням до суду документів на виконання ухвали про судове доручення.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не з'явилися. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просить справу розглядати у її відсутності та відсутності її представника. Відмовилася від своєї частки у спадщині на користь свого брата ОСОБА_8. Вважає, що заповіт на ім'я ОСОБА_2 був складений несправедливо.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Почаєво Борисівського району Белгородської області померла ОСОБА_5 (а.с.5).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 14 лютого 2017 року за домоволодінням по АДРЕСА_1 значиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, площею 0,20 га (а.с.15).

Згідно витягу з погосподарської книги № 4 на 2016-2020 роки головою домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_1, є ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-20).

Свідоцтво про право власності було видане на ім'я ОСОБА_5 28 березня 2003 року, тобто після її смерті (а.с.13-14).

Згідно копії технічного паспорта, виданого на житловий будинок по АДРЕСА_1, загальна площа будинку 82,9 кв.м., житлова площа 53,3 кв.м. (а.с.8-11).

Відповідно до заповіту, посвідченого 28 червня 1994 року секретарем Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 17), ОСОБА_5 заповідала все своє майно ОСОБА_2 (а.с.7).

Із копії спадкової справи, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, вбачається, що спадкоємці за законом, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 своєю заявою від 29 травня 2003 року спадщину після померлої ОСОБА_5 прийняла (а.с.29).

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частину вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на будинок був виданий після смерті спадкодавця та не зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с.6).

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Поскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2, то до спірних правовідносин слід застосувати положення Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції від 18 липня 1963 року).

Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину.

Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч.1 ст.534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.535 ЦК Української РСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Згідно ч.1 ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно.

З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону.

Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24 травня 2001 року, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Поскільки після смерті ОСОБА_5 залишилося чотири спадкоємці за заповітом ( ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8), кожен із них мав би право за законом на 1/4 частину спірного домоволодіння

То як обов"язкова частка ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 становитиме 2/3 від 1/4 частини, як це передбачено положеннями ст.535 ЦК Української РСР, а саме 1/6 частина. Поскільки на користь відповідача ОСОБА_3 відмовилися інші спадкоємці ОСОБА_6 та ОСОБА_7, то вона має право на 1/2 частину спірного будинковолодіння (1/6 + 1/6 + 1/6 = 3/6 = 1/2).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.524, 534, 535, 548, 549 ЦК Української РСР ( в редакції від 18 липня 1963 року), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24 травня 2001 року, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Переяславська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку (1969 року побудови, загальною площею 82,90 кв.м., житловою площею 53,30 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: погріб під частиною будівлі (а1), тамбур (а2), 1969 року побудови; літня кухня (Б), 1975 року побудови; сарай (В), 1969 року побудови; гараж (Г), 1980 року побудови, ворота (1), огорожа (2), 1980 року побудови, що розташовані по АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя Я. І. Керекеза