Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 334/2685/18 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф. провадження № 22-ц/778/2834/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

за участі:

представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_3, поданою до пред'явлення позову до суду,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову до суду.

В обґрунтування заяви зазначила, що 12.02.2010р. між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2018 року шлюб було розірвано. Враховуючи характер спірних правовідносин, які стануть предметом судового розгляду, а саме: розподіл спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, просила суд з метою захисту своїх прав та прав двох неповнолітніх дітей забезпечити позов шляхом накладення арешту на зазначене у заяві майно для уникнення його реалізації, яке було набуте протягом подружнього життя, але зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5

04 травня 2018 року ОСОБА_3 подала до суду уточнену заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просила суд з метою забезпечення позову накласти арешт на майно та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо прав на наступне нерухоме майно:

- квартиру (реєстраційний номер майна - 25686999, загальна площа 83,20 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- квартиру (реєстраційний номер майна - 01, загальна площа 95,2 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

З метою забезпечення позову накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом наступного рухомого майна:

- автомобілю AUDI Q7 (номерний знак НОМЕР_1) - 2017 року випуску, дата реєстрації - 07.07.2017 р.;

- автомобілю КАМАЗ 53212 (номерний знак НОМЕР_2) - 1992 року випуску, дата реєстрації - 11.06.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ, 53212 (номерний знак НОМЕР_3) - 1984 року випуску, дата реєстрації -11.06.2016 р.;

- причепу СЗАП, 8357 (номерний знак НОМЕР_4) - 1992 року випуску, дата реєстрації - 11.06.2016 р.;

- причепу ГКБ, 8352 (номерний знак НОМЕР_5) - 1984 року випуску, дата реєстрації - 11.06.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ, 53215-053-15 (номерний знак НОМЕР_6) - 2010 року випуску, дата реєстрації - 16.04.2016 р.;

- причепу SCHMITZ, WF 18 (номерний знак НОМЕР_25) - 2000 року випуску, дата реєстрації - 16.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ, 53212 (номерний знак НОМЕР_7) - 1992 року випуску, дата реєстрації -16.04.2016 р.;

- причепу KOGEL, AWE 18 (номерний знак НОМЕР_8) - 1999 року випуску, дата реєстрації - 16.04.2016 р.;

- причепу KOGEL, AWE 18 (номерний знак НОМЕР_26) - 1999 року випуску, дата реєстрації - 16.04.2016 р.;

- автомобілю ГАЗ 33021 (номерний знак НОМЕР_9) - 2005 року випуску, дата реєстрації - 16.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 53212 (номерний знак НОМЕР_27) - 1992 року випуску, дата реєстрації -16.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 65117 (номерний знак НОМЕР_10) - 2008 року випуску, дата реєстрації - 16.04.2016р.;

- причепу СЗАП, 8305 (номерний знак НОМЕР_24) - 2005 року випуску, дата реєстрації - 15.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 53215 (номерний знак НОМЕР_11) - 2003 року випуску, дата реєстрації -15.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 532150 (номерний знак НОМЕР_12) - 2008 року випуску, дата реєстрації - 15.04.2016 р.;

- причепу WH, WF-W-18 (номерний знак НОМЕР_19) - 2008 року випуску, дата реєстрації - 15.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 53215 (номерний знак НОМЕР_13) - 2002 року випуску, дата реєстрації -14.04.2016 р.;

- причепу СЗАП, 8305 (номерний знак НОМЕР_23) - 2005 року випуску, дата реєстрації - 14.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 53213 (номерний знак НОМЕР_14) - 1984 року випуску, дата реєстрації - 14.04.2016 р.;

- причепу KRONE, AZW 18 (номерний знак НОМЕР_17) - 1998 року випуску, дата реєстрації - 14.04.2016 р.;

- причепу KRONE, AZW 18 (номерний знак НОМЕР_18) - 1998 року випуску, дата реєстрації - 14.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 53215 (номерний знак НОМЕР_15) - 2008 року випуску, дата реєстрації - 14.04.2016 р.;

- автомобілю КАМАЗ 5511 (номерний знак НОМЕР_16) - 1987 року випуску, дата реєстрації - 14.04.2016р.;

- причепу СЗАП, 8357 (номерний знак НОМЕР_20) - 2009 року випуску, дата реєстрації - 14.04.2016 р.;

- причепу СЗАП, 8305 (номерний знак НОМЕР_21) - 2009 року випуску, дата реєстрації

- 14.04.2016 р.;

- автомобілю ВАЗ 210934-20 (державний номер НОМЕР_22) - 2008 року випуску, дата реєстрації - 02.11.2013 року, яке належить на праві власності ОСОБА_5

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Накладено арешт та заборонено органам та особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо прав на наступне нерухоме майно:

- квартиру (реєстраційний номер майна - 25686999, загальна площа 83,20 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- квартиру (реєстраційний номер майна - 01, загальна площа 95,2 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, які належать на праві власності ОСОБА_5.

У забезпеченні позову шляхом заборони на відчуження будь-яким шляхом рухомого майна відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, безпідставність накладення арештів і заборон у зв»язку з неповним з'ясуванням підстав щодо набуття ним майна, які мають значення для вирішення процесуального питання за заявою ОСОБА_3, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення представника заявниці ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка просила залишити скаргу без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред'явлення позову до суду шляхом накладення арешту та заборони органам та особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо прав на нерухоме майно, суд першої інстанції виходив з того, що нерухоме майно може бути відчужене, що може ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися.

Колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень частин 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, в заяві про забезпечення позову до пред'явлення позову до суду від 19 квітня 2018 року ОСОБА_3 зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_5 про розподіл спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за відповідну частку автомобіля (а.с. 2-5).

В уточненій заяві про забезпечення позову до пред'явлення позову до суду від 04 травня 2018 року ОСОБА_3 зазначає, що вона готує уточнену позовну заяву, в якій окремим пунктом буде просити суд встановити факт проживання однією сім'єю разом з ОСОБА_5 до реєстрації шлюбу, оскільки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було придбано за три тижні до шлюбу, коли вони проживали разом з ОСОБА_5 однією сім'єю півтора роки до реєстрації шлюбу, вели спільний побут, збирали кошти на весілля, а тому вищезазначена квартира є об'єктом права спільної сумісної власності та підлягає розподілу (а.с. 30-33).

У зв'язку із зазначеним суд першої інстанції, прийнявши до уваги такі доводи заявниці, правильно визначився з майбутнім характером спірних правовідносин, які стануть предметом судового розгляду, та наклав арешт на спірні об»єкти нерухомості та заборонив посадовим особам вчиняти дії з перереєстрації цих об»єктів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що квартири, на які було накладено арешт, є його особистою приватною власністю.

Вказує, що, незважаючи на те, що право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, було набуто ним під час шлюбу, але було набуте на підставі договору дарування, а квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була придбана ним ще до шлюбу за особисті кошти на підставі договору купівлі-продажу. У зв'язку з цим вважає, що суд першої інстанції не мав права накладати арешт на вищезазначені квартири, оскільки вони є його особистою власністю та не можуть бути предметом розгляду справи про поділ спільного майна подружжя.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, розглядаючи заяву та вирішуючи питання про забезпечення позову до пред»явлен-

ня позову до суду, суд першої інстанції вирішує це процесуальне питання на підставі доказів,

наданих заявником на підтвердження своїх вимог.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред'явлення позову до суду, суд першої інстанції керувався майбутніми вимогами заявника, викладеними в заяві, та доказами, долученими до заяви про забезпечення позову, а саме: інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що саме ОСОБА_5 є власником майна, яке стане предметом позову ОСОБА_3

У зв'язку з зазначеним, задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред'явлення позову до суду в частині накладення арешту та заборони органам та особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо прав на квартири за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру та за адресою: АДРЕСА_2, суд першої інстанції правильно визначився, вони стануть предметом судового розгляду, вагомістю поданих доказів щодо спірного нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_5, які дають підстави вважати, що дане нерухоме майно може бути відчужене, що може ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися.

Отже, на стадії забезпечення позову до пред»явлення позову, суд керується лише доводами заявника щодо існуючого між сторонами спору, який ще не перебуває у суді, та долученими ним доказами, та не може встановлювати обґрунтованості вимог, які в майбутньому будуть пред»явлені заявником, оскільки такий процесуальний аспект виникає вже на стадії розгляду справи.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне роз'яснити апелянту, що після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 та всебічного з'ясування обставин справи у рамках позовного провадження, він як відповідач має право звернутися до суду першої інстанції з заявою про скасування вжитих заходів забезпечення позову.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що постановлення з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: