Справа №442/1548/18
Провадження №2/442/988/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Болехівської сільської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06 серпня 2017 року помер її батько, ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 469892.

Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 34 по вул.Незалежності у с.Болехівці Дрогобицького району Львівської області, у якому він проживав до дня смерті, та який успадкував після смерті своєї тітки ОСОБА_4.

За життя батько заповіт не складав, тому вона, як спадкоємець першої черги, 22 вересня 2017 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 у встановлений законодавством час.

Для підтвердження належності вказаного майна спадкодавцеві, нею було надано нотаріусу: технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.Незалежності, 34 в с.Болехівці; згідно якого: рік побудови даного деревяного будинку - 1959 рік; загальна інвентаризаційна вартість - 22332грн; довідку виконкому Болехівської сільської ради № 1667 від 06.09.2017р. про те, що згідно із записами погосподарської книги, житловий будинок по вул.Незалежності, 34 в с.Болехівці Дрогобицького району побудований в 1959 році і власником даного житлового будинку була гр.ОСОБА_4, яка померла 02.01.2008 року; довідку КП Львівської ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» № 3082 від 20.09.2017р. про те, що станом на 31.12.2012 рік, реєстрація права власності на зазначений будинок відсутня; довідку виконкому Болехівської сільської ради № 1668 від 06.09.2017р, про те, що гр.ОСОБА_4, яка померла 02.01.2008р до дня смерті дійсно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 і склад її сімї був наступний: племінник - ОСОБА_3, 1961р.н., дружина племінника ОСОБА_6 - 1965р.н., син дружини племінника - ОСОБА_7, 1988р.н.; довідку виконкому Болехівської сільської ради № 1669 від 06.09.2017р. про те, що ОСОБА_3 дійсно проживав разом з тіткою ОСОБА_4, яка померла 02.01.2008р., в одному будинку в с.Болехівці по вул. вул.Незалежності, 34 та продовжував проживати в цьому будинку після її смерті та доглядати за ним; довідку виконкому Болехівської сільської ради № 1666 від 06.09.2017р. про те, що ОСОБА_3 до дня смерті дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі її заяви та поданих документів, нотаріусом було заведено спадкову справу № 176/2017, однак після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, 27 лютого 2018 року нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно та рекомендовано звернутися до суду.

Крім того, під час звернення нотаріус запропонувала їй документально підтвердити факт наявності родинних відносин між батьком і ОСОБА_4, оскільки з поданих нею документів це встановити неможливо.

А тому для захисту своїх спадкових справ, змушена звертатись до суду.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його довірительки, позов підтримують повністю, просять такий задоволити.

Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що 06 серпня 2017 року помер її батько, ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 469892. (а.с. 7)

Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 34 по вул.Незалежності у с.Болехівці Дрогобицького району Львівської області, у якому він проживав до дня смерті, та який успадкував після смерті своєї тітки ОСОБА_4

27.02.2018 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №34 по вул..Незалежності в с.Болехівці Дрогобицького району, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також через відсутність доказів родинних відносин між померлими: ОСОБА_4 та ОСОБА_3. (а.с. 15)

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особам.

Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно Свідоцтва про народження батька позивачки ОСОБА_3 (рос.), його батько - ОСОБА_8, а мати - ОСОБА_9, яка померла 31 серпня 1996 року. Згідно Свідоцтва про її народження, вона народилася 05 лютого 1937 року, а матірю зазначено ОСОБА_10.

У Свідоцтві про народження ОСОБА_4, яка народилася 02 лютого 1926 року, матірю зазначено ОСОБА_11.

Як вбачається з даних документів в ОСОБА_12 і ОСОБА_4 була спільна матір, а вони були рідними сестрами. Відтак, батько позивачки є рідним племінником ОСОБА_4.

Крім того, підтвердженням того, що ОСОБА_4 була тіткою батька позивачки, є довідки виконкому Болехівської сільської ради, де зазначено, що ОСОБА_4 до дня смерті проживала зі своїм племінником (батьком позивачки).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Частиною 3 ст.1266 ЦК України, передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Як вбачається з наведеного, батько позивачки успадкував належний тітці будинок за правом представлення, так як його мати померла швидше. Тітка інших спадкоємців не мала, була одинокою. Батько не тільки проживав з тіткою до дня її смерті, він являвся її опікуном у відповідності до рішення виконкому Болехівської сільської ради № 46 від 24.10.1996 року, оскільки ОСОБА_4 була інвалідом дитинства І групи і потребувала стороннього догляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ч 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. Однак у відповідності до довідки КП Львівської ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на житловий будинок №34 по вул.Незалежності в с.Болехівці відсутня.

Відповідно до розяснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра- комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Отже, хоч при житті спадкодавець не оформив і не зареєстрував в установленому законом порядку своє право власності на спірний будинок, запис у погосподарській книзі Болехівської сільської ради ради свідчить про те, що він належав батькові позивачки на праві приватної власності

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Позивач використала всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, однак їй в цьому відмовлено з наданням правового обґрунтування.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивач на підставі закону є його спадкоємцем по закону, який прийняв спадщину та після смерті батька вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 197, ч.4 ст.206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, яка померла 02.01.2008 року, була рідною тіткою ОСОБА_3, який помер 06.08.2017 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с.Болехівці, вул.Незалежності, 34 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 06.08.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Крамар