Справа № 459/2681/18
Провадження № 2/459/1028/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосад М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Чухно Т.Л.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування позову послалася на те, що являється власником квартири АДРЕСА_1. У спірній квартирі, крім неї, зареєстрована її дочка відповідач по справі, яка не проживає у ній тривалий час, комунальних платежів не оплачує, в квартирі відсутні речі останньої. Вказує, що не може отримати субсидію чи будь-яку довідку, так як в спірній квартирі зареєстрована відповідач. У звязку з вище вказаним просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою № 103 по вул.. Паркова, 4 в м. Червонограді Львівської області.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 більше 10 років. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням проводити розгляд даної справи у її відсутності, позов ОСОБА_1 визнає, просить такий задовольнити.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, а отже, про задоволення такого, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що позивач являється власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3, 7).

Крім позивача у вказаній вище квартирі зареєстрована її дочка відповідач ОСОБА_2 (а.с. 8-12, 13).

Згідно з актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 23.08.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно не проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1, першим реченням ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України (далі - ЦК) під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України зазначив, що правом користування житлом, яке перебуває у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абзацу другого п.п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2015 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Норми статті 405 ЦК України слід застосовувати саме до членів сімї, за якими зберігається право користування житловим приміщенням, яке не належить їм на праві власності, за умови відсутності такого користувача в ньому не більше року.

Беручи до уваги пояснення позивача та дані акту від 23.08.2018 року, суд вважає доведеним відсутність відповідача за адресою: м. Червоноград, вул.. Паркова, 4/103 Львівської області без поважних причин понад один рік, а тому, ураховуючи відсутність даних щодо будь-яких домовленостей між сторонами щодо користування відповідачем спірною квартирою та відсутність закону, який по-іншому врегульовує відносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право на користування спірною квартирою.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (НОМЕР_1, вул.Паркова,4/103, м.Червоноград) до ОСОБА_2 (НОМЕР_2, вул.Паркова,4/103, м.Червоноград) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №103 по вул.Паркова,4 у м.Червонограді Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) 80 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.11.2018 року.

Суддя: М. Д. Новосад