Ухвала

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 200/10165/16-ц

провадження № 61-46881 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

БілоконьО. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Пищиди М. М., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. завданої внаслідок злочину.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року, позов ОСОБА_5задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, спричинену злочиному розмірі 50 000,00 грн. Вирішено питання щодо розподілусудових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, не зупинив провадження у цій справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства і безпідставно виходив із доведеності факту вчинення нею злочину.

Крім того, у клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення посилаючись на те, що його повний текст отримано 06 жовтня 2018 року.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Судами установлено, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочинів передбачених частиною третьою статті 15, частинами другою та четвертою статті 190 КК України.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, з використанням завідомо підробного документу, вчинила замах на придбання права на майно, а саме на заволодіння грошовими коштами у розмірі 225 000 грн, однак не встигла вчинити всі дії, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця, оскільки була затримана працівниками міліції за вчинення іншого злочину.

Крім того, ОСОБА_4, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 та ОСОБА_6, використовуючи третіх осіб, які не знали про її злочинні плани, заволоділа чужими грошовими коштами на суму 12 000,00 доларів США, чим заподіяла значної шкоди потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Оскільки, вина відповідача у заподіянні шкоди ОСОБА_5 встановлена вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, тому в силу вимог статті 61 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що саме внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_4 завдано моральну шкоду позивачу, що призвело до душевних страждань останнього, а тому дійшов обгрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, врахувавши засади розумності, справедливості та ступінь душевних страждань.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Доводи касаційної скарги про необхідність зупинення цієї справи до завершення процедури перегляду вироку відносно ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами є необґрунтованими, оскільки вирок суду про засудження ОСОБА_4 набрав законної сили, а порушення процедури його перегляду за нововиявленими обставинами не свідчить про об'єктивну неможливість розгляду цієї справи.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 390,пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта