Ухвала

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 359/8014/17

провадження № 61-20981св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2017 року у складі судді Борця Є. О. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року у складі судді Кашперської Т. Ц.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 15 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав у борг 520 000 грн 00 коп. на строк до 15 жовтня 2014 року.

Відповідно до пункту 3 договору позики у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобов'язується повернути грошові кошти у гривневому еквіваленті 44 444,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу.

Відповідач належним чином не виконав умов договору позики, у зв'язку із чим виникла заборгованість за основним зобов'язанням у розмірі 44 444,00 доларів США, що на 04 жовтня 2017 року становить 1 186 841 грн 15 коп., заборгованість із пені - 12 877 224 грн 80 коп., 3 % річних - 105 593 грн 25 коп., інфляційні втрати - 674 125 грн 77 коп.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 12 січня 2018 року на 10 год. 00 хв.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовна заява відповідає вимогам статтей 119-120 ЦПК України 2004 року.

У лютому 2018 року ОСОБА_2, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій зазначив, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не звернув уваги на те, що договір позики від 15 липня 2014 року укладено між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТПРОДУКТ» (далі - ТОВ «УКРРОСТПРОДУКТ») в особі заступника директора ОСОБА_2, тобто сторони договору є суб'єктами, які здійснюють господарську діяльність, а тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 8 статті 353 ЦПК України окремо від рішення в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності. Разом із тим в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав про те, що такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки договір позики укладений між особами, що здійснюють господарську діяльність. Такі підстави для перегляду ухвали суду першої інстанцій в апеляційному порядку статтею 353 ЦПК України не передбачено, у зв'язку з чим апеляцій суд відповідно до пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження.

25 квітня 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, провадження у справі закрити.

Касаційна скарга мотивована тим, що сторонами спору є суб'єкти господарювання, а саме фізична особа - підприємець ОСОБА_3 та ТОВ «УКРРОСТПРОДУКТ» в особі заступника директора ОСОБА_2, тобто спір підлягає розгляду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі підлягає апеляційному оскарженню у зв'язку з порушенням судом першої інстанції правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 ЦПК України, а тому суд апеляційної інстанції неправомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частиною першою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 оскаржує ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року з підстав порушення правил предметної юрисдикції, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк