ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4670/17
Провадження № 2/362/415/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., за участю секретаря судового засідання К.О. Дрозденко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НОВА», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь шкоду в розмірі 107 784, 58 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1 007, 85 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 19.09.2016 року о 09 год. 30 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний № НОМЕР_1, по вул. Калініна та вул.Лисенка в смт. Калинівка Васильківського району Київської області, не надав дорогу автомобілю марки «Volkswagen», державний № НОМЕР_2, що наближався з перехрестя праворуч від нього, в результаті чого трапилась дорожньо-транспортна пригода, та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2016 року відповідач був визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП.

Відповідно до Звіту № 5568/09/16-2 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 107 784, 58 грн., яку на думку позивача, відповідач повинен відшкодувати останньому.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача, крім того надав письмові пояснення по справі, в який заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеною небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. 2, ч. 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом.

Відповідно до положень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

За положеннями п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2014 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом достовірно встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2016 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, за скоєння ДТП, яка відбулася 19 вересня 2016 року з автомобілем марки «Volkswagen», державний № НОМЕР_2, під керуванням позивача (а.с. 7).

Згідно звіту № 5568/09/16-2 від 20 вересня 2016 року ТОВ «Сател Груп» (сертифікат субєкта оціночної діяльності № 728/16 від 26.09.2016 року) про оцінку легкового автомобіля «Volkswagen Golf», державний № НОМЕР_3, вартість відновлюваного ремонту складає 107 784, 58 грн.(а.с. 8-56).

Як вбачається з відповіді Фонду державного майна України від 11.04.2018 року, за даними Державного реєстру, Фонд видав субєкту господарювання товариству з обмеженою відповідальністю «САТЕЛ ГРУП» сертифікат субєкта оціночної діяльності від 18.03.2014 року № 16157/14 за напрямком оцінка майна «Оцінка обєктів у матеріальній формі» та спеціалізацією в межах цього напрямку: 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів».

Наказом від 26.08.2018 року № 1606 Фонд анулював зазначений вищевказаний сертифікат, відповідно до Закону про оцінку, згідно з Положенням про порядок анулювання та їх поновлення після анулювання, затверджених наказом Фонду від 27.03.2006 №513, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.04.2006 року за №417/12291, а також згідно рішення Екзаменаційної комісії.

Положеннями ст.18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», визначено, що Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (далі - сертифікат) є документом, що засвідчує право суб'єкта оціночної діяльності на внесення його до Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності, які здійснюють оціночну діяльність у формі практичної діяльності з оцінки майна та які визнані суб'єктами оціночної діяльності за напрямами оцінки майна, що в ньому зазначені, тому оцінка майна, яка проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною.

Відповідно до положень ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушення порядку, встановленого законом.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що станом на 20.09.2016 року ТОВ «САТЕЛ ГРУП» не мало право здійснювати практичну діяльність з оцінки майна, а тому, складання звіту № 5568/09/16-2 відбулося з порушенням норм чинного законодавства, а тому, на підставі положень ст.78 ЦПК України, вказаний звіт є недопустимим доказом.

У звязку з наведеним, суд позбавлений можливості визначити розмір заподіяних позивачу збитків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, 18 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89,

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.