Рішення
іменем України

30 листопада 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
з участю: секретаря Горобець Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
встановив:
07.08.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення вартості виданих предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився у звязку із звільненням з військової служби і просив стягнути з відповідача на користь військової частини 2604 грн. 87 коп.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2017 року № 33 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду навідника відділення глибинної розвідки взводу глибинної розвідки роти глибинної розвідки.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту Збройних сил України, зобов"язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обовязок. Не допускати протиправних дій, берегти державне майно. Проте всупереч вищезазначеного солдат ОСОБА_1 недбало виконував свої службові обовязки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2018 року № 133 солдата ОСОБА_1 , колишнього механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу звільнено з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2018 (по особовому складу) № 48-РС відповідно до п. "е" (через службову невідповідність) ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу", з 13.06.2018 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Зміївського РВК Харківської області.
Відповідно до вказаного наказу з солдата ОСОБА_1 належить утримати виплачене грошове забезпечення у сумі 1162,33 грн, а саме, грошове забезпечення, яке надмірно виплачене за 8 днів використаної щорічної основної відпустки за 2018 рік, що була використана в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення, кошти за речове майно, яке не вислужило встановлених термінів у сумі 1729,63 грн, а всього 2891,96 грн.
Відповідно до довідки - розрахунку № 1 від 12.06.2018 сума грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню, складає 1162,33 грн.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 2604,87 грн матеріальної шкоди, завданої відповідачем.
Ухвалою суду від 16.08.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Учасник справи у судове засідання не з"явилися.
Представник позивача в поданій заяві прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач позовні вимоги визнав повністю, в заяві просив розглядати справу у його відсутністю.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2017 року № 33 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду навідника відділення глибинної розвідки взводу глибинної розвідки роти глибинної розвідки (а.с. 4).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2018 року № 133 солдата ОСОБА_1 , колишнього механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу звільнено з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2018 (по особовому складу) № 48-РС відповідно до п. "е" (через службову невідповідність) ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу", з 13.06.2018 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Зміївського РВК Харківської області (а.с. 8).
Згідно довідки № 9 від 12.06.2018 сума до утримання з солдата ОСОБА_1 , звільненого за службовою необхідністю за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння, складає 1729,63 грн (а.с. 5)
Рапортом від 13.06.2018 року солдат ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини про утримання з грошового забезпечення суми в розмірі 1729,63 грн. за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння (а.с. 7).
Витягом з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2018 року за № 269 доводиться про утримання з солдата ОСОБА_1 суми у розмірі 287,09 грн. у зв"язку із чим, після звільнення з військової служби та станом на 20.07.2018 року ОСОБА_1 не здійснено відшкодування матеріальної шкоди військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 2604,87 грн. (а.с. 9).
Відповідно до абз.2 п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно абз. 7 п.4 розділі III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України26 травня 2016 р. за № 768/28898 (із змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 197 від 31.03.2017) у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктами 2, 3, 4 Постанови Верховної Ради України № 243/95ВР від 23.06.1995 «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, підлягають задоволенню в повному обсязі та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди за втрату речового майна у розмірі 2604 грн. 87 коп.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., так як при пред"явленні позову до суду позивач звернувся з клопотанням про відстрочення сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 10-13, 263-265, 268ЦПК України, суд, -
вирішив:
Позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 2604 (дві тисячі шістсот чотири) грн 87 коп, які зарахувати на розрахунковий рахунок № 4501 Державна казначейська служба України у м. Києві, МФО 820172, .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., які перерахувати на розрахунковий рахунок № 6001, одержувач ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 30.11.2018.

Головуючий: