Справа № 377/471/15-ц Головуючий у І інстанції Теремецька Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1290/18 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 26 27.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 31 серпня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненим договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредитному договору № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року, яка станом на 06 квітня 2015 року складає 62 011,53 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 74 000 доларів США, строком користування по 28 липня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 16,9 % річних. Додатковою угодою № 1 від 15 жовтня 2008 року до кредитного договору розмір відсотків за користування кредитним коштами було встановлено на рівні 15,4 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору солідарно з ним. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Однак, позичальник не належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом та просив визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 1 від 29 липня 2008 року та додаткової угоди № 1 від 15 жовтня 2008 року до договору поруки № 1 від 29 липня 2008 року по кредитному договору № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра».

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня 2008 року ОСОБА_2 поручився перед ПАТ КБ «Надра» за виконання зобов'язань ОСОБА_3, які виникли з кредитного договору. Згідно розрахунку, наданого банком, позичальник ОСОБА_3, починаючи з березня 2014 року, фактично перестала повертати кредитні кошти. Банк повинен був пред'явити вимогу до ОСОБА_2, як до поручителя, про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором не пізніше вересня 2014 року, тобто протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який розпочав свій перебіг з березня 2014 року. Однак, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 20 квітня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку пред'явлення вимоги до нього, як до поручителя.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 31 серпня 2015 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року в розмірі 57 360,26 доларів США і 98 539, 21 гривень, з яких: 47 616,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 744,16 доларів США - заборгованість за відсотками, 98 539, 21 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовити, а зустрічний позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що розмір заборгованості визначено невірно, не враховано суму, яку банк отримав шляхом обману у розмірі 14 695 грн. Суд першої інстанції не врахував ч. 1 ст. 559 ЦК України. Додатковою угодою до кредитного договору збільшився обсяг відповідальності поручителя, на що останній не надавав згоду. 14 листопада 2013 року банк направляв поручителю досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, однак позовні вимоги пред'явив лише 03 лютого 2015 року. Позивач за первісним позовом не надавав суду доказів того, що у нього виникли негативні наслідки через прострочення виконання зобов'язання відповідачем. Суд також не застосував пункт 27 постанови № 5 пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ПАТ КБ «Надра» подав свої заперечення проти зустрічного позову, у якому зазначив, що банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості з поручителя у межах строку, встановленого законом, а договір поруки не є припиненим. 10 квітня 2015 року банк направив ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів і вказана вимога була отримана останнім 16 квітня 2015 року. Оскільки поручитель не виконав вимогу ПАТ КБ «Надра», 20 квітня 2015 року було пред'явлено позов до суду. Надання кредиту в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки на момент укладення кредитного договору з ОСОБА_3 ПАТ КБ «Надра» діяв відповідно до банківської ліцензії № 21 від 23 серпня 2002 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 09-02/КН/2008-840, згідно умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 74 000 доларів США в порядку і умовах, визначених цим договором. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 16,9 % на рік. Банк надав позичальнику кредит строком до 28 липня 2017 року (а.с.5, Т.1).

15 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року, відповідно до якої було встановлено відсотки за користування кредитом в розмірі 15,4 % річних (а.с.19).

07 серпня 2009 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року, якою кредитний договір № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року викладено в новій редакції, зокрема, згідно п.3.3.8. цього кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково повернути наявну заборгованість за кредитом та сплатити нараховані відсотки, комісії, можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 3.2.4, 2.10.3, 4.4, 5.4 (а.с.22-29).

29 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно умов якого останній поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року, в тому числі повернути до 28 липня 2017 року кредит в сумі 74 000 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 16,9 % річних, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.32).

15 жовтня 2008 року ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 1 від 29 липня 2008 року, відповідно до якої змінено п. 1.1 договору та встановлено відсотки за користування кредитом в розмірі 15,4 % річних (а.с.33).

10 квітня 2015 року ПАТ «КБ «Надра» направив ОСОБА_3 вимогу, вих. № 62-12/3/25/236, про сплату заборгованості за кредитним договором № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року (а.с.46) .

10 квітня 2015 року ПАТ «КБ «Надра» направив ОСОБА_2 вимогу, вих. № 62-12/3/25/237, в якій поручителя було повідомлено про наявність заборгованості позичальника за кредитним договором № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року та запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання повідомлення погасити заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Вказана вимога була отримана особисто ОСОБА_2 16 квітня 2015 року (а.с.107-109) .

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «Надра», заборгованість позичальника за кредитним договором № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року станом на 06 квітня 2015 року становить 62 011,53 доларів США, з яких: 47 616,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 744,16 доларів США - заборгованість за відсотками, 4 651,27 доларів США (що еквівалентно 108 396 грн. 91 коп.) - пеня за прострочення сплати кредиту (а.с.5-7).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 525, 526, 1050, 1054 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитором були пред'явлені вимоги до поручителя про виконання зобов'язання протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений відповідно до пунктів 4.4, 4.4.1. кредитного договору в новій редакції, тобто зобов'язання за договором поруки не припинилися.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що між банком та позичальником було укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 74 000 доларів США. ОСОБА_2 виступив поручителем за кредитним договором та зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання позичальником ОСОБА_3 усіх її зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором у позичальника утворилася заборгованість, яку банк просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов про визнання поруки припиненою, оскільки банк звернувся до поручителя з позовом про стягнення заборгованості з пропуском шестимісячного строку пред'явлення вимоги.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, судом встановлено, що 14 листопада 2013 року ПАТ КБ «Надра» направив ОСОБА_3 вимогу № 5-3-16359 про погашення заборгованості за кредитним договором від 29 липня 2008 року у загальному розмірі 406 683 грн. 69 коп. У вимозі банк вимагав достроково виконати боргові зобов'язання за кредитним договором. Отже, ПАТ КБ «Надра» змінив строк настання виконання основного зобов'язань.

Таким чином, знаючи про неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявність у неї заборгованості, ПАТ КБ «Надра» повинен був пред'явити вимоги до поручителя про повернення коштів не пізніше червня 2014 року. Однак, банк пред'явив письмову вимогу до поручителя лише 16 квітня 2015 року, а 20 квітня 2015 подав до суду позов про стягнення заборгованості у солідарному порядку з нього та позичальника.

З таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що порука ОСОБА_2 за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором є припиненою, оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання ПАТ КБ «Надра» не пред'явив вимоги до поручителя про сплату заборгованості.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про припинення поруки ОСОБА_2 заявлена банком до стягнення сума боргу підлягає стягненню виключно з позичальника ОСОБА_3 Так, на користь позивача підлягає стягненню з позичальника заборгованість за кредитом у розмірі 47 616,10 доларів США, заборгованість по відсотках у розмірі 9 744,16 доларів США, та пеня за період з 06 квітня 2014 року по 05 квітня 2015 року включно у розмірі 98 434 грн. 84 коп. (4 651,27 доларів США*21,0577 (курс НБУ станом на день звернення до суду з позовом)) відповідно до наданого суду розрахунку.

Заперечуючи проти стягнення заборгованості ОСОБА_2 вказує на те, що розмір заборгованості визначено невірно, не враховано суму, яку банк отримав шляхом обману у розмірі 14 695 грн. Однак, такі доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки сума, яка була внесена відповідачем ОСОБА_3 29 липня 2008 року є комісією за розрахунки згідно кредитного договору. Вказана сума не була спрямована на оплату тіла кредиту, відсотків чи пені, вимоги про стягнення яких заявлено ПАТ КБ «Надра».

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності доказів, які вказують на настання для позивача негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання відповідачем не заслуговують на увагу, оскільки позичальник не виконала свої зобов'язання за договором у зв'язку чим банк має право на стягнення на його користь заборгованості за кредитом, відсотками та пені.

Посилання відповідача на незастосування судом пункту 27 постанови № 5 пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не приймаються до уваги, оскільки відсотки були нараховані не як неустойка, а як обов'язковий платіж за кредитним договором за користування кредитними коштами.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та прийняття постанови по суті позовних вимог ПАТ КБ «Надра».

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції, відповідно змінюється розподіл судових витрат.

Так, на момент подачі позовної заяви ПАТ КБ «Надра» був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», (в редакції, що діяла станом на квітень 2015 року). Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 у дохід держави. Сума судового збору становить 3 654 грн.

Крім того, з ПАТ КБ «Надра» підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 4 530 грн. 96 коп. (4 019,4+243,6+267,96). Так, при подачі апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 повинен був сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 019 грн. 40 коп. (3 654*110%) в частині оскарження рішення суду щодо стягнення заборгованості та 267 грн. 96 коп. (243,6*110 %) за оскарження рішення суду у частині зустрічного позову. При подачі зустрічного позову ОСОБА_2 був звільнений від сплати судового збору, розмір якого становив 243 грн. 60 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, відмову у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову про визнання поруки припиненою, судовий збір підлягає стягненню з позивача за первісним позовом у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 31 серпня 2015 року скасувати та прийняти постанову.

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», місце знаходження - вул. Січових Стрільців, 15, м. Київ, , заборгованість за кредитним договором № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 47 616 (сорок сім тисяч шістсот шістнадцять) доларів США, 10 центів; заборгованість по відсотках у розмірі 9 744 (дев'ять тисяч сімсот сорок чотири) долари США, 16 центів; пеню у розмірі 98 434 (дев'яносто вісім тисяч чотириста тридцять чотири) гривні, 84 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненим договору поруки задовольнити.

Визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 1 від 29 липня 2008 року та додаткової угоди № 1 від 15 жовтня 2008 року до договору поруки № 1 від 29 липня 2008 року по кредитному договору № 09-02/КН/2008-840 від 29 липня 2008 року, між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра».

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», місце знаходження - вул. Січових Стрільців, 15, м. Київ, у дохід держави судовий збір у розмірі 4 530 (чотири тисячі п'ятсот тридцять) гривень, 96 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Фінагеєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.