Провадження № 2-р/522/17/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 р. Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Приморського районного суду від 30.03.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У своїй заяві представник посилався на норми ст. 221 ЦПК України (в редакції 2004 р.) та зазначив, що незрозумілим є питання як виконувати рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля марки АУДІ, модель Q7, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір чорного, номер кузова НОМЕР_2, укладений 30 березня 2016 року в м. Одеса в Сервісному центрі МВС України № 5142 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду заяви сповіщалися належним чином.

Згідно ч.3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Приморського районного суду від 30.03.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено визнано недійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки АУДІ, модель Q7, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір чорного, номер кузова НОМЕР_2, укладений 30 березня 2016 року в м. Одеса в Сервісному центрі МВС України № 5142 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2017р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення суду залишено без змін.

Таким чином рішення набрало законної сили 20.12.2017р.

Підстави за якими судом прийнято таке рішення наведені в мотивувальній частині рішення суду.

Як вбачається з тексту заяви, представника позивача просить розяснити рішення суду від 30.03.2017р.

При цьому будь-яких належних обґрунтувань що саме є незрозумілим на думку суду в заяві не наведено.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 258 ЦПК України, судові рішення викладаються в формі ухвали або рішення, постанови, судового наказу.

Роз'яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

Виходячи з цієї норми закону, роз'яснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту.

Суд також враховує, що як і в рішенні суду від 30.03.2017р. так і в постанові апеляційного суду Одеської області від 20.12.2017р. було чітко зазначено в мотивувальній частині, що недодержання встановленого нормами Цивільного та Сімейного кодексів України порядку відчуження цінного спільного сумісного майна, що підлягає державній реєстрації, а саме неотримання дружиною ОСОБА_2 у її чоловіка ОСОБА_1 письмової згоди на відчуження за договором купівлі-продажу від 30 березня 2016 року громадянину ОСОБА_3 цінного спільного сумісного майна, а саме легкового автомобіля марки АУДІ Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 в кузові чорного кольору 2007 року випуску, укладеного в м. Одеса в Сервісному центрі МВС України № 5142, є підставою для визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1, ст. 271 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового рішення суду. Таким чином, суд роз'яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб'єкта, якому надано право звернення за відповідним розясненням. Між тим, необхідність такого розяснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Розяснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Зміст рішення Приморського районного суду від 30.03.2017 року є зрозумілим та не потребує додаткового розяснення, а питання, поставлені в заяві про роз`яснення рішення суду, фактично спрямовані на зясування мотивів суду повязані з розглядом справи по суті.

Як вбачається з тексту рішення суду, воно є повним, чітким та зрозумілим, ухваленим на підставі наявних в справі матеріалів та не потребує роз'яснення.

Таким чином, суд вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року є обґрунтованим і зрозумілим, будь-яких розяснень не потребує.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про розяснення рішення суду, оскільки посилання на обставини, зазначені у заяві про розяснення рішення суду не потребують додаткового розясненя.

Керуючись: ст. ч.2 ст. 247, 258, 271 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Приморського районного суду від 30.03.2017 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 27.02.2018 року

Суддя: Бойчук А.Ю.