Справа № 676/5295/18
Номер провадження 2/676/2317/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

31 жовтня 2018 року Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком №20 по вул. Мічурінська, в м. Камянець Подільському. В обґрунтування своїх вимог вказує, що згідно із свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 07.05.2004 року житловий будинок № 20 по вул. Мічурінській в м. Камянець-Подільському належить йому на праві власності. Відповідачі є онуками позивача, однак з 2012 року вони не проживають в будинку по вул. Мічурінській, 20 в м. Камянці-Подільському, оскільки мають інше житло, контактів не підтримують. Жодних перешкод у користуванні будинком їм не чинилось, особистих речей в будинку немає. По тій причині, що відповідачі зареєстровані в будинку, позивач не може належним чином користуватись своєю власністю, не має можливості оформити субсидію на своє житло. Відповідачі добровільно знятись з реєстрації не бажають, чим чинять перешкоди в володінні та розпорядженні належною йому власністю. Просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком №20 по вул. Мічурінській, в м. Камянець Подільському.

В суді позивач позов підтримав, просить задовольнити.

Відповідачі повторно в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлені своєчасно належним чином відповідно ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши позивача, свідків дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку №20 по вул. Мічурінській в м. Камянець-Подільський, що підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 07.05.2004 року виданого Виконавчим комітетом Камянець-Подільської міської ради.

Згідно із довідкою про склад сімї №06-02/1073 від 12.07.2018 року за адресою вул. Мічурінська, 20, в. м. Камянець-Подільському зареєстровані ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_5 невістка, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 онуки.

Згідно акту перевірки паспортного режиму №06-01/118 від 12.07.2018 р. в будинку по вул. Мічурінська, 20, м. Камянеь-Подільський зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, але не проживають зі слів сусідів з 2012 р.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 показали, що в 2012 року ОСОБА_1 зареєстрував в будинку невістку та онуків, але з часу реєстрації онуки в ньому не проживають. Жодних перешкод у користуванні будинком ОСОБА_1 онукам не чинив. ОСОБА_2, ОСОБА_3 забрали свої речі та переїхали на постійне проживання в Іспанію, де придбали житло, мають роботу, повертатись не бажають.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.

За змістом зазначених норм матеріального права вбачається, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Зібраними у справі доказами підтверджується що відповідачі не проживають в будинку, що належить позивачу більше одного року без поважних причин.

Таким чином згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, так як ОСОБА_2, ОСОБА_3 втратили право на користування житловим будинком №20 по вул. Мічурінська в м. Камянець-Подільський, Хмельницької області так як відповідачі вибули із даного будинку та тривалий час не проживають.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі і додаткового вирішення не потребує.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючисьст. ст. 12, 13, 81, 83, 263- 268, 280 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком №20 по вул. Мічурінській, в м. Камянець-Подільському, Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 352 грн. 40 коп. з кожного в відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серія НВ №693816 виданий Камянець-Подільським МВ УМВСУ в Хмельницькій області, 15.01.2014 р.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2018 року