Ухвала

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 287/342/17

провадження № 61-41662ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

ОСОБА_3 державного реєстру судових рішень свідчить, що у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, у якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь колишньої дружини. Обґрунтовував позовні вимоги тим, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 06 червня 2011 року на користь останньої стягнуті аліменти в розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 11 січня 2011 року. Рішенням цього ж суду від 15 червня 2015 року суму виплат було збільшено до 350 грн. Вважав, що ОСОБА_1 не потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію в сумі 1 412 грн, яка є більшою за встановлений на 2017 рік розмір прожиткового мінімуму. Крім того, послався на встановлення йому інвалідності та перебування на його утриманні дружини та двох неповнолітніх дітей.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про збільшення розміру аліментів, у якій, посилаючись на зміну свого та майнового стану ОСОБА_1, просила стягувати з останнього на її користь аліменти в сумі 800 грн протягом строку її інвалідності.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року, позов ОСОБА_1 - задоволено. Припинено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання колишньої дружини ОСОБА_1 у розмірі 350 грн, що здійснюється на підставі виконавчого листа № 287/179/15-ц, виданого Олевським районним судом Житомирської області 20 жовтня 2015 року. Виконавчий лист №287/179/15-ц, виданий 20 жовтня 2015 року Олевським районним судом Житомирської області, визнано таким, що не підлягає виконанню з дня набрання рішенням законної сили. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку звернулася 26 липня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити її позов.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У пунктах 6, 7 частини першої статті 176 ЦПК України, передбачено, що: у позовах зменшення або збільшення платежів або видач ціна позову визначається - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік; у позовах про припинення платежів або видач ціна позову визначається - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік.

Ціна позову у справі № 287/342/17 становить 9 600,00 грн (350,00 грн + 450,00 грн) * 12 платежів) та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 287/342/17 є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на аліменти та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат