ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1027/18 Справа № 211/5057/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Папарига В.А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені малолітньої ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2018 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про усунення перешкод у здійсненні права на користування майном.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй належить на праві власності ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 яка виділена в натурі, а її доньці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 належить - 1/5 частини цього домоволодіння. Відповідачці ОСОБА_3 належить 1/10 частини вищевказаного домоволодіння, частка сина відповідача складає 1/5 спірного майна.

Право власності доньки позивача ОСОБА_1 зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте вона не може реалізувати своє право власності, оскільки відповідач чинить цьому перешкоди.

В зв'язку з чим, ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, просила суд усунути неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, перешкоди у вільному користуванні належною їй 1/5 часткою нерухомого майна, які чиняться ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4, шляхом примусового вселення неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її законного представника ОСОБА_1 у 1/2 частку домоволодіння, розташованого на адресою: АДРЕСА_1, якою здійснює фактичне користування відповідачка ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4, яка складається із приміщень: кімнати 1-5, площею 10, 9 кв.м., кімнати 1-2, площею 11, 1 кв.м., коридору 1-1, площею 8,0 кв.м., сараю Г, вбиральні В.

Стягнути із ОСОБА_3 на її користь, як законного представника, сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2018 року позов задоволено.

Усунуто неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, перешкоди у вільному користуванні належною їй 1/5 часткою нерухомого майна - домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які чиняться ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4, шляхом примусового вселення неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її законного представника ОСОБА_1 у 1/2 частку домоволодіння, розташованого на адресою: АДРЕСА_1, якою здійснює фактичне користування відповідач ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4, яка складається із приміщень: кімнати 1-5, площею 10, 9 кв.м., кімнати 1-2, площею 11, 1 кв.м., коридору 1-1, площею 8,0 кв.м., сараю Г, вбиральні В.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,21 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що рішення суду фактично неможливо виконати, оскільки сторони знаходяться в неприязних відносинах, позивач не пропонувала способи користування вказаною частиною будинку. На думку відповідача, спірні правовідносини стосуються встановлення порядку спільного користування спірним майном. Крім того, зазначає, що позивачу неодноразово пропонувались різноманітні варіанти вирішення її спірного питання, а саме, викуп її частки будинку, виплату грошової компенсації, але позивач безпідставно відмовляється.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, позивача ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені малолітньої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради ОСОБА_7, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 27 квітня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_8 (а.с.7).

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2007 року, описки у якій виправлено ухвалою цього ж суду від 02 серпня 2007 року, визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_10, за умови якої за ОСОБА_10 та ОСОБА_1 визнано право власності по 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 у спільній власності залишено 1/2 частину водоколонки «І», замощення «ІІ» та огороджень, земельну ділянку розділено згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 180 від 23.08.2006 року. Ухвала суду оскаржена, апеляційна скарга залишена без розгляду, ухвала вступила в законну силу 19.12.2007 року. (а.с. 10-11,12,13)

Відповідно до Витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.9).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2013 року залишено без змін, розподілено спадкове майно - 1/2 частка домоволодіння АДРЕСА_1 яке належало ОСОБА_10, визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/5 частку від 1/2 частки домоволодіння, визнано право власності за ОСОБА_2 на 2/5 частки від 1/2 частки вищезазначеного домоволодіння та визнано право власності за ОСОБА_4 на 2/5 частки від 1/2 частки домоволодіня АДРЕСА_1 (а.с.18-21).

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.25).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст.391 ЦК України та виходив з доведеності створення відповідачем позивачу перешкод в користуванні належній їй 1/5 частки спірного домоволодіння.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Право на захист права власності за статтею 391 ЦК України надає право власнику, в тому числі і співвласнику, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статей 358, 361 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою і кожний співвласник самостійно розпоряджається своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

За статтею 383 ЦК України права власника (співвласника) житлового приміщення передбачають, насамперед, право на використання помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Згідно із статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що дійсно позивач ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2 не мають можливості реалізувати своє право власності, оскільки відповідач ОСОБА_3 чинить їм у цьому перешкоди, крім того, сторонами не заперечувався той факт, що між ними тривалий час існує конфлікт щодо користування домоволодінням, який неодноразово вирішувався в судовому порядку, в зв'язку з чим наявні підстави для захисту порушеного права в судовому поряду шляхом усунення цих перешкод, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення суду фактично неможливо виконати, в зв'язку з тим, що сторони знаходяться у неприязних відносинах, колегія суддів вважає безпідставними, визначальним для захисту права власності, на підставі ст. 391 ЦК України, є наявність у позивача права власності на майно та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, про те, що спірні правовідносини стосуються встановлення порядку спільного користування спірним майном, не заслуговують на увагу, оскільки не є правовою підставою позову та не було предметом розгляду у суді першої інстанції, крім того такі посилання є підставою для самостійного позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 05 травня 2018 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: