Справа № 194/1558/18
Номер провадження 2/194/573/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Солодовник І.С.,

при секретарі - Сафоновій А.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради в інтересах ОСОБА_2 про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку, в якій зазначає, що на підставі ордеру від 20.06.1091 року вона є користувачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. В даній квартирі на даний час залишається зареєстрованим її онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У вищезазначеній квартирі згідно ордеру була зареєстрована її дочка ОСОБА_4, яка на підставі особистої заяви була знята з реєстрації місця проживання. Позивач також зазначає, що її онук не проживає у вищезазначеній квартирі з 31.03.2004 року. Відповідно до листа служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в АДРЕСА_1 був усиновлений та вибув на постійне місце проживання за адресою усиновителів. Позивач вказує, що користуючись своїм правом на приватизацію державного житлового фонду вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

У зв'язку з чим, позивач просить суд позбавити права користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, однак подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 20).

Представник відповідача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просив справу розглянути без його участі (а.с. 24-25).

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є користувачем квартири АДРЕСА_1, що підтверджується ордером № 1557, виданого 20.06.1991 року Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» Дніпропетровської області (а.с. 8). Згідно з ордером, членом сім'ї ОСОБА_1, який був зареєстрований у вказаній вище квартирі є її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З позовної заяви видно, що ОСОБА_4 на підставі особистої заяви була знята з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з довідкою про склад сім'ї від 27.09.2018 року, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до акту від 21.09.2018 року № 38 про не проживання, виданого головою правління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спортивна,3» ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1, онук ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не мешкає з 31.03.2004 року (а.с. 10).

З листа служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області № 423-01-44 від 05.09.2018 року, видно, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований в АДРЕСА_1, перебував на первинному обліку в службі у справах дітей, був усиновлений громадянами України та вибув на постійне місце проживання за адресою усиновителів (а.с. 11).

З позовної заяви видно, що наявність реєстрації онука позивача за вищевказаною адресою перешкоджає їй в реалізації права на приватизацію житла, у зв'язку з чим, вона змушена звернутися до суду.

Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Згідно з ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З правових позицій п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» видно, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, був усиновлений громадянами України та вибув на постійне місце проживання за адресою усиновителів, що є причиною відсутності ОСОБА_3 за вищезазначеною адресою реєстрації понад встановлені строки.

Згідно з ч. 1 ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З правових позицій, викладених у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», видно, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 вказаної Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства, встановлені судом обставини справи дають змогу суду дійти до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та буде ефективним інструментом для його відновлення.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за місцем реєстрації з 31.03.2004 року, оскільки був усиновлений та вибув на постійне місце проживання за адресою усиновителів, з моменту здійснення усиновлення припининені родинні зв'язки з позивачем, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, що дає підстави для зняття його з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 258, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 13, 29, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 71, 72 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 207, 232 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради в інтересах ОСОБА_2 про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради адреса: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Пушкіна, буд. 5а, .

Суддя: І.С. Солодовник