У х в а л а

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 752/14474/15-ц

провадження № 61-37417 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В с т а н о в и в:

1. У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути з останніх на її користь майнову шкоду (збитки) в розмірі 15 998 грн 46 коп., заподіяну їй внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також 3 % річних від суми збитку в розмірі 1 260 грн, інфляційне збільшення в розмірі 11 001 грн 63 коп., а всього 28 260 грн 09 коп.

2. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди 10 611 грн 58 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди та судового збору скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 15 198 грн 48 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

4. 21 червня 2018 року ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав до Верховного суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року.

5. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду частково скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3% річних у розмірі 1 260 грн, інфляційне збільшення в розмірі 11 001 грн 63 коп.,а всього 12 261 грн 63 коп. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2 388 грн 02 коп. та витрати по оплаті наданої правової допомоги в розмірі 5 500 грн.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

7. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

10. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову в даній справі становить 28 260 грн 09 коп., яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн).

13. Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

14. Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

15. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

16. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

17. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

18. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

19. З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк