Провадження № 2/522/7521/18
У Х В А Л А

08 серпня 2018 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., дослідивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 серпня 2018 року звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про визнання права власності на нежитлове приміщення № 3, загальною площею 214,9 кв.м., розташоване на другому поверсі девяти поверхового житлового будинку№ 33 по вул. Жуковського у місті Одесі.

Статтями 174-177 ЦПК України встановлені вимоги до заяв по суті справи, які подаються учасниками справи до суду.

В порушення вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено ціну позову.

При цьому позивачем надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 704,80 грн., що є мінімальною ставкою для даного виду судового збору, відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та свідчить про фактичне визначення позивачем ціни позову, яка не перевищує 70480,00 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Отже, у даному випадку фактично визначена позивачем ціна позову в сумі, що не перевищує 70480,00 грн. повинна відповідати вартості спірного майна, а саме нежитлового приміщення № 3, загальною площею 214,9 кв.м., яке розташоване на другому поверсі дев?яти поверхового житлового будинку № 33 по вул. Жуковського у місті Одесі.

Проте, сама позивач в своєму позові посилається на те, що вона придбала спірне приміщення в червні 2014 року за 1560187,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

З огляду на те, що фактично визначена позивачем ціна позову в розмірі, що не перевищує 70840,00 грн. вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, яка складає 1560187,00 грн., суд попередньо встановлює розмір судового збору в сумі 8810,00 грн.

Враховуючи сплачені позивачем у якості судового збору 704,80 грн., суд визначає, що позивачем має бути доплачена різниця між цими сумами в розмірі 8105,20 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суддя робить висновок, що дану позовну заяву належить залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, шляхом зазначення ціни позову та доплати судового збору з наданням суду відповідних доказів такої доплати.

Керуючись ст. ст. 175, 176, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачеві строк на усунення недоліків в позовній заяві, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.М. Чернявська

"08" серпня 2018 р.