АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018 року м. Одеса

справа № 523/11951/17

провадження № 22-ц/785/1775/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2017 року у складі судді Сувертак І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою (а.с.3-6).

Позовна заява мотивована тим, що 20 травня 2011 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого остання отримала у борг 15000 Євро з кінцевим терміном повернення грошових коштів до 20 травня 2012 року з можливістю пролонгації дії договору, про що є відповідна розписка.

Відповідач свої зобов'язання за договором позики від 20 травня 2011 року не виконала, борг не повернула.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у розмірі 437168,50 грн., що станом на 15 червня 2017 року еквівалентно 15000 Євро, та три процента річних від простроченої суми в межах строку позовної давності за період з 12 червня 2014 року по 12 червня 2017 року у розмірі 39381,10 грн., вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с.46,47-48).

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано оригінал розписки для огляду в судовому засіданні, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1,посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.58-64).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції до винесення оскаржуваного рішення не запропонував представнику позивача надати суду для огляду в судовому засіданні оригінал боргової розписки, не розяснив наслідки його ненадання, чим позбавив представника позивача можливості надати зазначений оригінал суду для огляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання, призначені в апеляційній інстанції на 20 березня 2018 року, 08 травня 2018 року, 12 червня 2018 року та 14 серпня 2018 року, не зявилась.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 з 18 вересня 1996 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, за зазначеною адресою ОСОБА_2 отримувала кореспонденцію суду, зокрема, ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, повістки про слухання справи на 23 жовтня 2017 року та 11 грудня 2017 року, про що розписалась у поштових повідомленнях (а.с.32,40).

Наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_4 про отримання нею поштової кореспонденції суду на імя ОСОБА_2 та повідомлення про не проживання останньої з 2012 року за вказаною адресою свідчить про належність сповіщення відповідачки про розгляд справи в суді першої інстанції у сенсі положень абз.3 ч.5 ст.74, та ч. 3 ст.76 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) а.с.42.

З метою дотримання встановленого законом строку розгляду апеляційної скарги, провадження по якій відкрито 11 січня 2018 року, враховуючи вимоги ч.1 ст. 371 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки, якій судом неодноразово направлялись повістки про виклик у судове засідання, але вона не зявлялась як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції(а.с.83,84,87,88,100,101,103,104).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

У разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання.

Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, від 13 грудня 2017 року у справі за № 309/3458/14-ц.

Судом установлено, що згідно розписки від 20 травня 2011 року, яка має назву боргове зобовязання, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 у борг для особистих потреб грошові кошти у розмірі 15000 євро, які зобовязалась повернути 20 травня 2012 року з можливістю пролонгації за згодою сторін (а.с.17).

Суд першої інстанції, відмовивши у позові з підстав не надання суду оригіналу розписки, дійшов передчасного висновку.

Суду апеляційної інстанції позивачем ОСОБА_1 був наданий для огляду оригінал розписки, копія якої засвідчена суддею та залучена до матеріалів справи відповідно до вимог ст.96 ЦПК України.

Текст боргової розписки містить безумовне та однозначне зобовязання стосовно певної грошової суми на користь позивача від імені відповідачки. Аналіз змісту розписки дає підстави стверджувати, що відповідачка визнала наявність боргу в певному розмірі станом на визначену дату, що свідчить про природу правових відносин між сторонами спору.

Установлено, що розписка містить необхідні умови договору позики, зокрема, дату її складання, отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі та зобовязання щодо їх повернення, строк повернення, при цьому написана власноруч ОСОБА_2 Зазначене дає підстав стверджувати про наявність підстав для стягнення коштів за вказаною розпискою.

Відповідно до вимог ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобовязання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов'язання з повернення позики позичальником не виконано.

Колегія суддів ураховуючи, що оригінал боргової розписки, наданий суду саме позивачем, текст оригіналу розписки не містить надпису про повернення суми боргу, тому у суду не має підстав для висновку про новацію, припинення зобовязання, а так само про зміну правовідносин між сторонами.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 437168,50 грн., що станом на 15 червня 2017 року еквівалентно 15000 євро, як було заявлено у суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги клопотання позивача від 08 травня 2018 року про стягнення боргу у розмірі 15000 євро, що станом на 08 травня 2018 року складає 467616,69 грн., з огляду на те, що це є збільшення позовних вимог, що неможливо на стадії апеляційного розгляду справи з урахуванням вимог ч.6 ст.367 ЦПК України (а.с.93-94).

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою:

С х 3% х Д:365:100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Враховуючи, що сума боргу складає 437168,50 грн., що станом на 15 червня 2017 року еквівалентно 15000 євро, та період за який позивач просив суд стягнути три проценти річних - з 12 червня 2014 року по 12 червня 2017 рік, що становить 1096 днів прострочення, розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми буде таким:

437168,50 х 3 х 1096 : 365 : 100 = 39381,10 грн.

На підставі наведеного, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 476549,60 грн, з яких:

-борг у розмірі 437168,50 грн.;

-три проценти річних 39381,10 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 12233,72 грн., оскільки при подачі позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4765,49 грн. (судовій збір а подачу позову) та 320 грн. (судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову) (а.с.1,2), при подачі апеляційної скарги 7148,23 грн. (а.с.74), що разом складає 12233,72 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 заслуговують на увагу з огляду на викладене, у звязку з чим і відповідно до ст.476 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду й ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.367,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: 65098, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КК номер 200292) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: 65033, м.Одеса, вул.Трудових резервів, буд.2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт серії КМ номер 996914) в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 20 травня 2011 року грошові кошти в сумі 476549,60 грн. (чотириста сімдесят шість тисяч пятсот сорок девять гривень шістдесят копійок), з яких: борг у розмірі 437168,50 грн. (чотириста тридцять сім тисяч сто шістдесят вісім гривень пятдесят копійок) та три проценти річних за період з 12 червня 2014 року по 12 червня 2017 рік у розмірі 39381,10 грн. (тридцять девять тисяч триста вісімдесят одну гривню десять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: 65098, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КК номер 200292) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: 65033, м.Одеса, вул.Трудових резервів, буд.2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт серії КМ номер 996914) судові витрати у розмірі 12233,73 грн. (дванадцять тисяч двісті тридцять три гривні сімдесят три копійки), з яких: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4765,49 грн. (чотири тисячі сімсот шістдесят пять гривень сорок девять копійок), судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 320 грн. (триста двадцять гривень) та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7148,23 грн. (сім тисяч сто сорок вісім гривень двадцять три копійки).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17 серпня 2018 року.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5