Справа № 185/8329/18
Провадження № 2/185/4170/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачів : ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просив суд виселити відповідачів з житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що він є єдиним власником квартири АДРЕСА_2. В даній квартирі без реєстрації фактично мешкають його доньки які є відповідачами по справі. За час їх проживання у квартирі від його сусідів - мешканців будинку АДРЕСА_5 регулярно поступають скарги на відповідачів які використовують квартиру не за призначенням. Вони організували у квартирі місце вживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що викликає обурення сусідів. Ці дії відповідачів за участю сторонніх осіб вчиняються у нічний час, що супроводжується шумом та заважає сусідам. Отже відповідачі систематично порушують правили співжиття. По даному поводу він звертався до Павлоградського відділу поліції з метою вжиття заходів реагування. Згідно відповіді відділу поліції з відповідачами проведено бесіди та винесені офіційні попередження. Крім того, відповідачі систематично псують житло. За час їх проживання у квартирі пошкоджено санвузол, розірвано шпалери, пошкоджені двері квартири. Через вживання відповідачами тютюнових виробів, квартира має стійкий запах диму. Вважає, що через те, що відповідачі використовують квартиру не за призначенням, систематично порушують правила співжиття, руйнують та псують його квартиру вони підлягають виселенню без надання іншого житла.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, зазначив, що позивач є єдиним власником квартири, він є непрацездатним, відповідачі працездатні та мають самі вирішувати свої житлові проблеми.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що з дозволу батька вселилась в його квартиру, своїми сила робила ремонт, зробила ванну і підготувала до ремонту туалет. Якось батько подзвонив їй та повідомив, що її сестра посварилась з чоловіком та сказав щоб вона впустила сестру пожити в квартирі. З того часу вони стали мешкати у квартирі удвох. Ніяких сторонніх осіб в квартирі не збирається, так до неї ходить один чоловік, однак вони поводяться тихо. Жодного разу ніхто із сусідів не робив їм зауважень. Дійсно вони курять у кухні, бо батько заборонив їм виходити на балкон. В квартирі прибирають, гроші за квартиру раніше клали під двері в батькову кімнату. На даний час комунальні платежі вони не сплачують бо батько відрізав опалення, немає газу, світла, каналізації, він всіма способами намагається вижити їх з квартири, однак іншого житла вона не має їй нікуди іти. Зареєстрована вона в будинку батька, однак він її туди не впустить жити. Батько постійно провокує скандали в серпні числа 18 батько приїхав, сестра варила борщ а вона спала перед роботою, він почав сваритися, викликав поліцію. Поліція поїхала, він закрив їх у кімнаті і забороняв виходити, тим часом поміняв серцевину у замку вхідної двері. Потім почав нападати на неї, побив. Вона викликала поліцію знову і його забрали. Дійсно вони вибили двері у квартиру, тому що одного разу вони прийшли додому і побачили новий замок. Дзвонили батькові, просили відкрити двері бо там їх особисті речі, сестрі необхідно було на роботу, там були її ліки, їй стало погано, у неї цукровий діабет. Однак батько так і не відкрив двері, декілька днів без речей вона жила у подруги, а вже потом вони вибили двері. Дійсно в квартирі пошкоджений унітаз, вона мила його та кришка бачка впала і розбила унітаз. Шпалери у туалеті обідрані, оскільки вона підготувала до ремонту і хотіла зробити ремонт так як зробила у ванній кімнаті. На даний час вона у квартиру тільки приходить переночувати, оскільки там не можливо жити, сестра живе у подруги.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що в спірній квартирі вона почала проживати з дозволу батька, коли вона поварилась с чоловіком. Батько сказав якщо уживетесь з сестрою, то живіть. Гроші за комуналку вони клали під двері батькової кімнати у той день коли необхідно було сплачувати. Те що зазначено батьком у позові не відповідає дійсності, ніяких сторонніх осіб в квартирі не збиралось і алкогольні напої вони не вживали і тим більше не шуміли у нічний час. Жодного разу ніхто із сусідів ніяких зауважень не робив. Батько робить усе щоб вижити їх з квартири, однак їй взагалі немає куди іти. В свій час батько прописав її до себе і тільки завдяки він отримав замість однокімнатної цю квартиру. Потім батько прописав її до себе у будинок, а нещодавно їй стало відомо, що коли вона перебувала у місцях позбавлення волі, батько за рішенням суду виписав її зі свого будинку, отже на даний час їй взагалі нікуди іти. Дійсно поліцію викликали, але ініціатором був батько, один раз він напав на сестру Тоню побив її так, що її поклали до лікарні. Батька тоді забрали до поліції. Другий раз поліція приїхала коли вони вибили двері, бо прийшовши до дому виявили, що замок поміняний у квартирі залишилися всі їх речі, їй стало погано підвищився цукор, приїхала швидка. Декілька днів вони з сестрою жили у подруги а потім вибили двері, бо ніхто ні поліція, ні МНС, ні батько не хотів їм допомогти. На даний час вона живе у подруги бо у квартирі немає газу, світла, тепла, каналізації. Однак іти їй нікуди тільки на вокзал. Унітаз в квартирі дійсно пошкоджений, бо Тоня мила його та кришка вислизнула та розбила його, хотіли купити новий і зробити ремонт у туалеті, однак наразі в квартирі немає каналізації тому нічого не робили. Вони ходили з сестрою до міліції однак їх викликали по тим випадкам коли вони викликали поліцію ніяких профілактичних бесід не проводили, вони написали пояснення і все.

Суд вислухав думку сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таки підстави.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 7)

Відповідачі по справі є дочками позивача, даний факт в судовому засіданні не оспорювався та визнавався позивачем.

Відповідачі без реєстрації проживають у спірній квартирі, як пояснили сторони в судовому засіданні, письмового дозволу на проживання відповідачів позивач не надавав. Однак в усній формі дозволив проживати ОСОБА_4, зазначив що ОСОБА_3 не дозволяв проживати, однак остання та відповідач ОСОБА_4 пояснювали, що в телефонному режимі дозволив проживати обом сестрам.

Підстави виселення членів сім'ї власника будинку (квартири) передбачені статтею 157 ЖК України та частиною першою статті 116 ЖК України.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, посилається на підстави виселення відповідачів, що передбачені ст. 116 ЖК України.

Виселення згідно із частиною першою статті 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідачів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на систематичне порушення відповідачами правил співжиття, що робить неможливим для інших мешканців квартир проживання з ними в одному будинку. На підтвердження таких обставин позивачем надано:

- заяву від 03.09.2018 року на ім'я начальника Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з проханням вжити заходів реагування до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які на його думку порушують правила співжиття. (а.с. 10)

- відповідь Павлоградського відділу поліції від 12.09.2018 року № 51-5669 де повідомлено про те, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведено бесіди профілактичного характеру та винесені офіційні попередження про недопущення скоєння протиправної поведінки. (а.с. 11)

- заяву від 24.09.2018 року на ім'я начальника Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з проханням вжити заходів реагування до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

А.В. які на його думку порушують правила співжиття. (а.с. 15)

- відповідь Павлоградського відділу поліції від 25.09.2018 року де повідомлено про те, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведено бесіди профілактичного характеру та винесені офіційні попередження про недопущення скоєння протиправної поведінки (а.с. 14)

- копію акту № 1 від 07.08.2018 року огляду квартири АДРЕСА_4 (а.с. 12)

- копію акту № 2 від 07.09.2018 року огляду квартири АДРЕСА_4 (а.с. 13)

Зазначені документи надані суду у копіях, оригінали для огляду у судовому засіданні позивачем не надані. Разом із цим вказані докази не свідчить про систематичність порушення відповідачами правил співжиття.

Згідно п. 17 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

При цьому, суд звертає увагу на те, що виселення за цією нормою - крайня міра. Вона застосовується тільки до винних осіб, які систематично порушують або руйнують жиле приміщення. Під систематичністю розуміють скоєння двох або більше правопорушень. При цьому, необхідно, щоб до винної особи раніше були застосовані міри попередження міліції або прокуратури.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76, 77, 78 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для виселення відповідачів відсутні, оскільки позивачем не доведено, що відповідачі систематично порушують правила співжиття, що робить неможливим для інших мешканців квартир проживання з ними в одному будинку. Жодного доказу який би свідчив про те, що відповідачі використовують квартиру не за призначенням, організували місце для вживання алкогольних напоїв, як самі так і з сторонніми особами, та те що вказані дії вчиняються в нічний час та викликають невдоволення сусідів, або те що хтось із сусідів взагалі скаржився або робив зауваження відповідачам суду не надано. Твердження позивача щодо псування та руйнування житла також не знайшли підтвердження у судовому засіданні. Надані позивачем копії заяв та відповіді відділу поліції не підтверджують обставин, що до відповідачів застосовувались дієві заходи попередження та впливу на систематичні порушення у порядку, передбаченому актами, які визначають повноваження цих органів, та відсутність позитивних результатів після застосування вказаних заходів. Систематичність застосування таких заходів та їх безрезультатність є обов'язковою умовою виселення особи.

З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. Г. Юдіна