Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 308/2212/16-ц

провадження № 61-20887св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго»,
відповідачі: ОСОБА_6, відділ реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на рішення апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г., від 07 червня 2017 року,

Встановив:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Закарпаттяобленерго»), яке рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 28 квітня 2017 року перейменовано в приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі - ПрАТ «Закарпаттяобленерго») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, відділу реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради (далі - ВРПНМО ВК Ужгородської міської ради) про визнання недійсним і скасування запису про право власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 листопада 2013 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільній справі № 303/5155/13-ц, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2014 року, задоволено заяву ПАТ «Закарпаттяобленерго» про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації бюро технічної інвентаризації Закарпатської області від 20 лютого 2009 року у справі № 001/09, яким прийнято рішення про визнання права власності за ОСОБА_8 на будівлю трансформаторної підстанції № 35 і незавершену будівництвом самочинно збудовану добудову до неї, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій у цивільній справі № 303/5155/13-ц встановлено, що згідно договору «о передаче и приемке основних и оборотних средств с баланса на баланс» від 11 грудня 1989 року № 62/89 укладеного між Ужгородським міським виробничо-технічним відділом електрозв'язку Закарпатського ОПТУС Міністерства зв'язку УССР (далі - відділення пошти) та Закарпатським обласним підприємством електричних сіток, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Закарпаттяобленерго», здійснена передача будівлі ТП № 35 з балансу відділення пошти на баланс позивача.

Право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не було передбачено законом або договором. Будь - яких особливостей переходу права власності до товариства сторонами в договорі не передбачено. Отже, підставою для набуття права власності на ТП № 35, став певний юридичний факт (укладення договору) з якими закон пов'язує виникнення права власності. У зв'язку з тим, що спірна будівля ТП-35 за договором дарування від 13 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А. В. та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за № 2641, від ОСОБА_8 перейшла у власність ОСОБА_6, тому ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про повернення з незаконного володіння та визнання права власності на будівлю ТП № 35.

За результатами розгляду позову ПАТ «Закарпаттяобленерго» у цивільній справі № 308/2784/14-ц вимоги товариства задоволено, вирішено повернути та визнати за ПАТ «Закарпаттяобленерго» право власності на об'єкт нерухомості, а саме, будівлю трансформаторної підстанції № 35, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,2 кв. м. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року у справі № 308/2784/14-ц набрало законної сили з моменту його проголошення та ніким не оскаржувалось в касаційному порядку.

З метою реєстрації права власності на будівлю ТП-35, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року у справі № 308/2784/14-ц, ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області. Листом Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області від 23 лютого 2016 року № 01-10/61 ПАТ «Закарпаттяобленерго» повідомлено, що з огляду на надане товариством рішення суду, останньому слід звернути увагу на підпункт 5 пункту 1 статті 24 та пункту 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV. Крім того, звернуто увагу на те, що об'єкти нерухомого майна, про які йдеться в рішенні суду, зареєстровані як один об'єкт нерухомого майна за № 01.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року у цивільній справі № 308/2784/14-ц, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності на незавершену будівництвом збудовану будову до будівлі ТП №35 відмовлено. У зв'язку з неможливістю реєстрації за ПАТ «Закарпаттяобленерго» права власності на будівлю ТП-35, ПАТ «Закарпаттяобленерго» позбавлено можливості здійснювати правомочності власника.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 24 вересня 2015 року № 44409530 право власності на будівлю ТП № 35 та незавершену добудову до неї, в реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 01). Номер запису про право власності 3042483, внесений 23 жовтня 2013 року державним реєстратором Сухолов Е. А.

Враховуючи визнання за ПАТ «Закарпаттяобленерго» права власності на об'єкт нерухомості, а саме, будівлю трансформаторної підстанції № 35, на підставі рішень Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року та апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року у справі № 308/2784/14-ц, яка станом на сьогоднішній день зареєстрована за ОСОБА_6, випливає необхідність скасування відповідного запису про проведену державну реєстрацію права. А тому на підставі вищенаведеного позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2016 року позов задоволено; визнано недійсним та скасовано запис про право власності від 23 жовтня 2013 року № 3042483 на об'єкт нерухомого майна (будівлю трансформаторної підстанції № 35 і незавершену будівництвом збудовану добудову до неї), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що визнання права власності за позивачем на об'єкт нерухомості визнано судовими рішеннями, однак на даний час право власності зареєстроване за ОСОБА_6, тому позовні вимоги є обґрунтованими, а зазначена реєстрація права власності підлягає скасуванню.

Рішенням апеляційного суду Закарпатськоїї області від 07 червня 2017 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не з'ясував усіх обставини справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, поданій в червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «Закарпаттяобленерго» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 травня 2018 року касаційну скаргу передано на розгляд Верховного Суду.

Сторони не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення та виклику учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Із матеріалів справи випливає, що будівля трансформаторної підстанції № 35, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за договором дарування від 13 грудня 2012 року від ОСОБА_8 перейшла у власність ОСОБА_6

ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про повернення з незаконного володіння та визнання права власності на будівлю ТП № 35.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року у цивільній справі № 308/2784/14-ц, яке в частині визнання права власності на будівлю залишено без змін рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року, визнано за ПАТ «Закарпаттяобленерго» право власності на об'єкт нерухомості, а саме будівлю трансформаторної підстанції № 35, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 49,2 кв. м.

З метою реєстрації права власності на будівлю ТП-35, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року у справі № 308/2784/14-ц, ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області. Позивач отримав лист у відповідь з роз'ясненням, однак вказаної реєстрації права власності не проведено.

У зв'язку з неможливістю реєстрації за ПАТ «Закарпаттяобленерго» права власності на будівлю ТП № 35, товариство позбавлено можливості здійснювати правомочності власника, тому звернулося до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, ПАТ «Закарпаттяобленерго» не оскаржувало рішення державного реєстратора від 22 квітня 2016 року № 29371184, як це передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також договір дарування, посвідчений 13 грудня 2012 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А. В., на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності, недійсним не визнавався і не скасований, тобто є чинним, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ВРПНМО ВК Ужгородської міської ради не є належним відповідачем у справі, оскільки є лише структурною одиницею Ужгородської міської ради, а не юридичною особою.

Однак, такі висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, оскільки суд не звернув уваги на те, що судовими рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року у справі № 308/2784/14-ц в оскаржуваній частині (які на момент виникнення спірних правовідносин є чинними) за ПАТ «Закарпаттяобленерго» визнано право власності на об'єкт нерухомості, а саме, будівлю трансформаторної підстанції № 35. Однак право власності на спірну будівлю зареєстровано за ОСОБА_6, що порушує права позивача на вільне користування та розпорядження майном.

Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням доказів, наявних у справі, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки право власності на будівлю трансформаторної підстанції визнано за позивачем на підставі судових рішень, однак товариство позбавлене права на його реєстрацію, вільне користування та розпорядження майном, оскільки спірне майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_6

У разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ухвалено відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Враховуючи, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ПрАТ «Закарпаттяобленерго» сплатило 1 653,60 грн судового збору за подання касаційної скарги, тому судові витрати ПрАТ «Закарпаттяобленерго» слід покласти на відповідачів у справі.

Інші учасники справи не заявляли до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 07 червня 2017 року скасувати.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_6 та відділу реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» по 826,80 грн з кожного витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська