Справа № 754/9159/18
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва, ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 кошти на утримання (аліменти) сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки доходів до досягнення сином повноліття.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 вважаю за необхідне відмовити заявнику в її прийнятті з наступних підстав.

Згідно ч. 1,2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Згідно ч. 2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1)найменування суду, до якого подається заява;

2)повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3)ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4)вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5)перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Однак, як вбачається із заяви, вона не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, а саме: не зазначено дату народження стягувача та боржника, не надано документів, які ідентифікують особу стягувача та боржника.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У свою чергу, заявником не сформульовано його вимогу у повній відповідності до змісту п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Також, відповідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме: до заяви не додано довідку про те, що діти проживають разом із заявником та знаходяться на її утриманні.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначені категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Так, ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Однак, зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду не з позовною заявою про стягнення аліментів, за подання якої позивачі звільняються від сплати судового збору, а з заявою про видачу судового наказу, за подання якої сплачується судовий збір згідно чинного законодавства.

Виключень за яких судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу не сплачується чинним цивільним процесуальним кодексом не передбачено. Не встановлено пільг заявникам при сплаті судового збору за подання заяви про видачу судового наказу й Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» N 3674-VI від 08.07.2011р. за подання до суду заяви про видачу судового наказу, за зверненням фізичної особи сплачується судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 176 грн. 20 коп.

Згідно п.1, п.3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу та заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що існує підстава для відмови у видачі судового наказу, заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, таким чином відповідно до ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 163, 165 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя :