Провадження №2/523/1115/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі - Заболотної Л.І.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі,

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право користування жилими приміщенням , усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що 13.03.2013 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 в належній позивачці квартирі АДРЕСА_1.

Рішення про реєстрацію було прийнято з огляду на те, що на ОСОБА_2. В.І. був чоловіком ОСОБА_3 Фактично, відповідач ніколи не проживав в квартирі позивачки, адже фактично він проживав разом ОСОБА_3 (матірю позивачки) за іншою адресою.

Так, відповідно до акта про непроживання особи за місцем реєстрації встановлено, що ОСОБА_2 з 2013 року не проживає у зазначеній квартирі АДРЕСА_1.

01.02.2017 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/16336/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Станом на сьогодні, за відповідачем зареєстровано право власності на інше нерухоме майно, де останній може зареєструвати своє місце проживання. Вказаний факт підтверджується відповідною інформаційною довідкою.

Відповідач, з моменту реєстрації у 2013 році й до сьогодні, ніколи не проживав у квартирі. Це підтверджується вище вказаним актом та показами свідків. Отже, строк його відсутності за місцем реєстрації понад 4 роки.

Таким чином, перебування ОСОБА_2 на реєстраційному обліку в квартирі АДРЕСА_1, перешкоджає у здійсненні права власності, а також зобовязує позивача нести додаткові витрати по оплаті житлово - комунальних послуг, що і стало причиною звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги, окрім того просив суд надати можливість надати розрахунок по витратам на правову допомогу протягом пяти днів.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав представника позивача, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до договору купівлі-продажу від 03 квітня 2007 року, котрий посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.6-8).

13.03.2013 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 в належній позивачці квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 10).

Так, відповідно до акта про непроживання особи за місцем реєстрації встановлено, що ОСОБА_2 з 2013 року не проживає у зазначеній квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 9).

01.02.2017 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/16336/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с. 11,12).

Відповідач, з моменту реєстрації у 2013 році й до сьогодні, ніколи не проживав у квартирі. Це підтверджується вище вказаним актом та показами свідків. Отже, строк його відсутності за місцем реєстрації понад 4 роки.

Таким чином, перебування ОСОБА_2 на реєстраційному обліку, в квартирі АДРЕСА_1, перешкоджає у здійсненні права власності, а також зобовязує позивача нести додаткові витрати по оплаті житлово - комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Що стосується зняття осіб з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування жилими приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 (колишня Дніпропетровська дорога) в місті Одесі.

Також, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 4-7,1-13,17-18,109,131,137, 141,211,223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право користування жилими приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування жилими приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 (колишня Дніпропетровська дорога) в місті Одесі.

Вимоги щодо зняття з реєстрації за квартирою №185 в будинку №68 по вул. С. Палія в м.Одесі залишити без задоволення.

Вимоги щодо стягнення судових витрат, пов,язаних з розглядом справи задовольнити повністю

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судові витрати : судовий збір за подання позову в сумі 640 грн.

Судові витрати пов,язані з правничою допомогою адвоката сторони позивача, докази щодо цих витрат надаються суду протягом 5 днів після ухвалення рішення, оскільки сторона зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів, згідно норм ч.8 ст.141 ЦПК України.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2018 року.

Суддя