Дата документу 04.12.2018 Справа № 310/7878/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22ц/807/435/18 Головуючий у 1 інстанції Білоусова О.М.
Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року ПрАТ «БПТМ» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в м. Бердянськ. Відповідачі мешкають в АДРЕСА_1. Квартира відповідачів приєднана до внутрішьобудинкової централізованої мережі теплопостачання. Опалювальна площа квартири складає 34,9 кв.м. Пільг по оплаті за послуги з теплопостачання немає, як і даних про приватизацію.

Заборгованість виникла за період вересень 2014 року -березень 2017 року та станом на 01 вересня 2017 року складає 12 491,11 грн. Строк вимоги для оплати заборгованості за вказаний період виникає з 20 жовтня 2014 року по 20 квітня 2017 року відповідно, оскільки згідно п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Правила надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно якого розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідачі не в повному обсязі сплачують поточні нарахування, на попередження не реагують, належним чином не виконують зобов'язання, чим порушують право позивача на отримання коштів за надану послугу з централізованого теплопостачання відповідно до вимог ст. 526 ЦК України.

Просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 вересня 2014 року по 01 вересня 2017 року в сумі 12 491,11 грн. Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПрАТ «БПТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 жовтня 2014 року по 01 вересня 2017 року в сумі 12 412,93 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПрАТ «БПТМ» витрати на оплату судового збору в розмірі 1 590,46 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 67, 68 ЖК України за змістом яких наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, яка береться, крім квартирної плати, за затвердженим в установленому порядку тарифами, та п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якого обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом покладено на споживача.

Також суд застосував до правовідносин сторін приписи статті 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року ПрАТ «БПТМ» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання в м. Бердянськ.

Як вбачається з матеріалів справи, помешкання по АДРЕСА_1, в якому мешкають відповідачі, забезпечуються послугами централізованого теплопостачання, які надаються ПАТ «БПТМ», що підтверджується схемою розподілу меж теплових мереж (а.с.71).

Відповідно до договору №34-2а від 22.09.2005р. про розподіл обов'язків відповідальність за утримання та технічне обслуговування систем теплопостачання, постачання теплової енергії по даним мережам між ПрАТ «БПТМ» та КП «Житлосервіс-2» ПрАТ «БПТМ» зобов'язався надавати послуги з теплопостачання у багатоповерхові будинки, які знаходяться на території обслуговування КП « Житлосервіс- 2а» (а.с. 77-80).

Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005року «Правила надання населенню послу з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» встановлено, що точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця з централізованого опалення споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири, а отже Позивачем повною мірою здійснюється надання послуги Відповідачам.

Таким чином послуга по вищевказаному багатоповерховому будинку надається.

За період з вересня 2014 року по вересень 2017 року відповідачами спожиті надані послуги з централізованого опалення у приміщенні квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 12491,11 грн., проте поточні нарахування ними сплачені не були (а.с. 4).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2017 року по справі №310/6815/17 відмовлено у прийнятті заяви ПрАТ «БПТМ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання, у зв'язку із наявністю спору про право, оскільки заявником пропущено строк позовної давності (а.с. 5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі за спожиті послуги з централізованого теплопостачанняза період з вересня 2014 року по вересень 2017 року оплату не здійснювали, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість зі сплати за такі послуги, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Також враховані положення статті 257, 267 ЦК України, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за вересень 2014 року в сумі 78,18 грн. не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Такі ж обов'язки щодо утримання житла його власниками передбачені і нормами ст.319 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

ПРАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» здійснювало нарахування по відповідним тарифам згідно Постанови Національної комісії «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» №146 від 17.10.2014р. опубліковано в газеті «Південна Зоря» №81 від 13.11.2014р.; №1171 від 31.03.2015р. опубліковано в газеті «Південна Зоря» №41 від 20.08.2015р.; №1101 від 09.06.2016р. опубліковано в газеті «Південна Зоря» №44 від 28.07.2016р. (а.с. 11-13).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що права позивача порушено у зв'язку із неналежною оплатою відповідачем послуг, які надавалися ПрАТ «БПТМ», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності надання послуг з теплопостачання відповідачам не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проте, в матеріалах справи відсутні акти претензії про неналежне надання або ненадання послуг, передбачені п. 37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, або інші належні та допустимі докази ненадання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами.

Посилання ОСОБА_4 на ту обставину, що між ними відсутній договір, як підстава виникнення цивільних прав та обов'язків між позивачем та відповідачами є безпідставними.

Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов'язку оплачувати надані йому послуги.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 12-153гс18.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім цього колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав про застосування строків спливу позовної давності в частині стягнення заборгованості стягнення заборгованості за вересень 2014 року в сумі 78,18 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, виходячи з вимог п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води оплата за послуги теплопостачання вноситься споживачами не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а тому в разі неналежного виконання споживачем обов'язку щодо сплати за теплопостачання, з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим, зобов'язання вважається простроченим та розпочинається перебіг строку позовної давності щодо конкретного місячного платежу.

Тому, як вбачається з дати подання позову 08 листопада 2017 року вимоги щодо стягнення заборгованості за вересень 2014 року не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_5 скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (а.с. 48).

Інші доводи, які наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 06 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: