Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2018 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої - судді Репушевської О.В.;

за участі: секретаря судового засідання Штуфра А.В.;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/1180/18 за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області про зняття заборони з майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кривоозерської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Кривоозерського району Миколаївської області, власником якого вона є на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2018 року. В 2018 році при зверненні до нотаріуса їй стало відомо, що на вказаний житловий будинок накладено обтяження. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна стало відомо, що 23 червня 2006 року Кривоозерською державною нотаріальною конторою Миколаївської області внесено до Державного реєстру обтяження (заборона) на будинок по АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження 3373895, на підставі повідомлення без номера від 08 липня 1977 року Кривоозерського ремдорбудучастку, якого згідно Єдиного реєстру юридичних осіб не існує.

Позивач в судове засіданні не з'явилась, надала письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила його задовольнити.

Кривоозерська державна нотаріальна контора, яка внесла запис про обтяження нерухомості, надіслала лист з проханням розглянути справу без участі представника, заперечень проти позовних вимог немає, просили спір вирішити згідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №130655911, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 12 липня 2018 року та рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2018 року(а.с.5-6,8).

За даними витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №33991616 від 30 листопада 2011 року, виданого приватним нотаріусом Білявською Т.П., на житловий будинок, розташованого по АДРЕСА_1 підтверджується, що Кривоозерською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номера від 08 липня 1977 року Кривоозерського ремдорбудучастку, 23 червня 2006 року накладено обтяження - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер №3373895(а.с.7).

Таким чином, встановлено, що на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 23 червня 2006 року Кривоозерською державною нотаріальною конторою накладено обтяження, реєстраційний номер №3373895, у вигляді заборони на нерухоме майно. Підставами для обтяження стало повідомлення б/н від 08 липня 1977 року Кривоозерського ремдорбудучастку, власником будинку зазначено ОСОБА_3.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, така юридична особа як Кривоозерський ремдорбудучасток не значиться(а.с.12).

За положеннями ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положення ст.391 ЦК України регламентують, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-26цс13 від 15 травня 2013 року зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до положень ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Виходячи із встановлених судом фактичних обставин, а саме, що позивач є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 29 березня 2018 року на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області, обтяження у виді заборони на будинок внесено 23 червня 2006 року за повідомленням Кривоозерського ремдорбудучастку, який згідно Єдиного реєстру юридичних осіб як юридична особа не існує, суд визнає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 13, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області про зняття заборони з майна - задовольнити.

Скасувати та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяжень: №3373895, зареєстрованого Кривоозерською державною нотаріальною конторою 23 червня 2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п'ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Суддя :