РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4768/18

Провадження № 2/643/3692/18

27.11.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

за участю секретаря Зубко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору частково удаваним, визнання покупцем, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, в яких зазначив, що він з 13.08.2004р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Під час шлюбу, за спільні грошові кошти ними 25.07.2007р. придбано квартиру № 106 в буд. № 107-Б по пр.. Тракторобудівників в м.Харкові. 03.09.2008 року позивач уклав з ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір, за яким позивач отримав гроші на споживчі цілі та оформив іпотеку на квартиру. В 2012 році позивач продав належний йому на праві власності магазин за 25000 доларів США. За кошти від продажу магазину та доклавши грошову суму що не вистачало, позивач придбав квартиру АДРЕСА_1. Покупцем квартири в договорі купівлі-продажу було зазначено відповідача, проте дійсним покупцем майна є позивач, який за пропозицією дружини ОСОБА_5 погодився оформити квартиру на імя її матері у звязку з тим, що позивач мав заборгованість по кредитному договору. Вказана квартира була продана 01.11.2013 року за 28000 доларів США. За кошти від продажу квартири позивач 01.11.2013 року придбав квартиру АДРЕСА_2, яку також оформив на матір дружини ОСОБА_4 Вважає, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 є удаваним правочином в частині покупця, оскільки зазначена квартира фактично була придбана позивачем за його кошти. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 13.06.2018 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 25.07.2018 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2018 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів та допит свідків.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

В судовому засіданні представник позивача предявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначивши, що позивачем не доведено факту укладання удаваного правочину. Крім того, посилаючись на пропущення строку позовної давності, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.11.2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_4 купила квартири АДРЕСА_2.

Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обовязків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Оскільки згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен встановити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору купівлі-продажу, а також зясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами по справі, між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу, мета спрямована на настання певних правових наслідків, а саме продаж та покупка квартири.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про недоведеність позивачем та його представником позовних вимог в частині визнання договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2013 удаваним, оскільки ними не доведено, в чому саме полягає удаваність вчиненого між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 правочину у виді укладення договору купівлі продажу квартири.

Відмова суду у задоволенні основної позовної вимоги є підставою для відмови в задоволенні похідних позовних вимог. Отже, відмові у задоволенні підлягають і інші вимоги позивача.

Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності відповідно до вимог ст. 257 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: 42726, Сумська область, с.Олешня, вул. Котовського, 7.

Відповідач: ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: 61129, АДРЕСА_3.

Третя особа: ОСОБА_5, яка мешкає за адресою: 61129, АДРЕСА_3.

Суддя - Н.В. Єрмак