Справа № 465/2329/18 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/542/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, третя особа - Франківський відділ державної виконавчої служба міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артема Анатолійовича, в якому просив визнати виконавчий напис № 4054 від 20 вересня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 4054, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 25 лютого 2010 року та розрахунку заборгованості станом на 07.08.2016 року грошових коштів у сумі 75 553 грн. 76 коп. за період з 25 лютого 2010 року по 07 серпня 2016 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 вересня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4054, про стягнення з нього, ОСОБА_2, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 25 лютого 2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 07.08.2016 року грошових коштів у сумі 75 553 грн. 76 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 9969 грн. 93 коп.;заборгованості за відсотками 58 808 грн. 44 коп.; заборгованості за комісією та пенею 2939 грн. 50 коп.; заборгованості по штрафу (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу (процентна складова від суми заборгованості за кредитом) 3585 грн. 89 коп. Вказує на те, що з виконавчим написом ознайомився у Франківському відділі державної виконавчої служба міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 23.05.2017р. державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служба міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису (ВП №53991404). Вважає виконавчий напис № 4054 від 20 вересня 2016 року, вчинений призваним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, незаконним, вчиненим з порушенням норм чинного законодавства та таким, що порушує його права. Вважає, що як наслідок, вищенаведений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - ОСОБА_2. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судом не враховано та не досліджено ту обставину, що 20 вересня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №4054, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строки відповідно до умов кредитного договору від 25 лютого 2010 року та розрахунку заборговансті за договором станом на 07.08.2016 року грошових коштів у сумі 75553,76 грн. Згідно виконавчого напису стягнення здійснюється за період з 25 лютого 2010 року по 07 серпня 2017 року - тобто за період 6 років 5 місяців та 14 днів. Судом не враховано, що про підставність позову та спірність правовідносин свідчить сплив строків позовної давності зазначених в ст. 257, 258 ЦК України. Окрім цього, судом не взято до уваги порушення нотаріусом передбаченої ст. 88 Закону України «Про нотаріат» умови видачі виконавчого напису, згідно якої, нотаріус мав право видавати виконавчий напис якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Банк починаючи з лютого 2010 року банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права, відтак до нотаріуса про вчинення виконавчого напису Банк звернувся з пропуском строку позовної давності.

Просить рішення Франківського районного суду міста Львова від 10 травня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

23 листопада 2018 року від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, у якому зазначено, що жодна норма права не передбачає застосування строку позовної давності нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, а також, що позивач в даній справі не в праві порушувати питання спливу строку позовної давності, тим більше будучи при цьому у процесуальному статусі позивача. Також, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 в поданій ним позовній заяві лише зазначає, що розмір заборгованості перед банком є спірним, однак не обгрунтовує відсутність заборгованості або наявність боргу в меншому розмірі, тобто, не спростовує розмір заборгованості, зазначеної у виконавчому написі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 20 вересня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4054, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 25 лютого 2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 07.08.2016 року, грошових коштів у сумі 75 553 грн. 76 коп. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 9969 грн. 93 коп.;заборгованості за відсотками 58 808 грн. 44 коп.; заборгованості за комісією та пенею 2939 грн. 50 коп.; заборгованості по штрафу (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу (процентна складова від суми заборгованості за кредитом) 3585 грн. 89 коп.

23.05.2017р. державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служба міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання обумовленого виконавчого напису (ВП №53991404), у відповідності до якого відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4054, виданого 20.09.2016р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу про стягнення грошової суми в розмірі 75 553, 76 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що позов ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки вчинений нотаріусом напис здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, а також, що позивачем та його представником не було надано суду докази, які б спростували чи підтвердили незаконні чи безпідставні дії приватного нотаріуса.

З такими висновками колегія суддів погоджується повністю.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення прав кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що в обов»язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція ВСУ у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року).

Судом встановлено, що позивач не оспорював вказаний напис нотаріуса, а відразу звернувся до суду з позовом про визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, позивачем не долучено належних доказів в підтвердження того, що між сторонами існує спір щодо розміру боргу, який стягується з позивача в користь відповідачі на підставі виданого вищезгаданого виконавчого напису.

Наявні в матеріалах справи докази дають суду вважати про безспірність суми заборгованості, оскільки розмір боргових зобов'язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, є тотожною сумі боргу, яка вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2017р., а також сумі розрахунку заборгованості наданої банком, за період, який стягується на підставі спірного виконавчого напису.

Також слід зазначити, що банком останній раз надавалася кредитна картка позивачу 04.04.2012 року з терміном дії - до 04/16, рахунок по якій позивач останній раз поповняв через відділення банку 13.01.2014 року і такі кошти банком направлялися на погашення існуючої заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для визнання виконавчого напису №4054 від 20 вересня 2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 4054, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 25 лютого 2010 року та розрахунку заборгованості станом на 07.08.2016 року грошових коштів у сумі 75 553 грн. 76 коп. за період з 25 лютого 2010 року по 07 серпня 2016 року, таким, що не підлягає виконанню, так як відсутні докази, що вчинений нотаріусом напис здійснений з порушенням вимог чинного законодавства, були наявні підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом, існує спір щодо заборгованості, а також, що з дня виникнення права вимоги банком минуло не більше трьох років.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.12.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.