Провадження №2/523/5273/18
"03" грудня 2018 р. м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:
головуючого - судді Дяченко В.Г.,
за участю секретаря Правди Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 15.07.2016р. протягом шести місяців.
В обгрунтування вимоги позивач зазначив, що ОСОБА_3 є його батьком, який проживав та 15.07.2016р. помер на території Російської Федерації.
07.08.2013р. ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала йому на праві власності, заповів ОСОБА_1.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позивач не мав змоги поїхати до Російської Федерації по непереборним обставинам.
ОСОБА_1 знав про існування заповіту складений померлим на його імя, однак правовстановлюючих документів на квартиру та документів, що підтверджують смерть батька та їх родинні відносини не мав. Отримавши вищевказані документи, позивач надав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини. Однак, 08.11.2018р. від приватного нотаріуса на адресу позивача надійшло розяснення його права на звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У звязку з зазначеним просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
В судове засідання позивач не зявився, до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач у судове засідання не явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавала.
Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15.07.2016р. помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІІ-ВГ №530332, а/з про смерть №540, виданого відділом ЗАГС адміністрації м. Кунгур Пермського краю (а.с.5).
Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-ІОН № 464216, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували свій шлюб 24.10.1966 р. (а.с.16).
Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ХЕ №600353, батьками позивача є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9).
07.08.2013р. ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала йому на праві власності, заповів ОСОБА_1, що підтверджується заповітом, посвідчений нотаріусом Кунгурського нотаріального округу Пермського краю, ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №6-3681 (а.с.17).
Право власності померлого на квартиру, що підтверджується довідками ЖБК «Суворовський-6» № 178 від 06.04.1995р. (а.с.7) та Одеського міжміського бюро технічної інвентаризації № 2613 від 25.04.1996р. (а.с.8).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з вищевказаної квартири.
ОСОБА_1 знав про існування заповіту складений померлим на його імя, однак правовстановлюючих документів на квартиру та документів, що підтверджують смерть батька та їх родинні відносини не мав. Отримавши вищевказані документи, 07.11.2018р. позивач надав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини.
Однак, 08.11.2018р. від приватного нотаріуса на адресу позивача надійшло розяснення його права на звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.
Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги та відносно нього померлим складено заповіт.
Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.
Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до вимог ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини, про що вказано в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування.
Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК звернувшись в нотаріальну контору.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ст. ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що причини не подання заяви до нотаріуса протягом шести місяців є поважними, тому вимога про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 15.07.2016р. протягом шести місяців, є обгрунтованою і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273, 280-283, 354-355 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 15.07.2016р. протягом шести місяців з дня набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Рішення суду складено та підписано 04.12.2018 р.

Суддя