Справа № 127/6266/17
Провадження № 22-ц/801/104/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В.М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 127/6266/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Пантелеймонової А.І.,

за участю сторін: представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/6266/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, за участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про витребування майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2018 року, яке ухвалене суддею Бойко В.М. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 14 год. 38 хв.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулись у суд з позовом про витребування майна, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25 серпня 2016 року між ТОВ «УМ Факторинг» (первісний іпотекодержатель) та ОСОБА_12 (новий іпотекодержатель) було укладено три договрои про відступлення права вимоги за іпотечним договором, реєстровий №691, №692, №693.

Згідно першого договору, предметом іпотеки є нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 965 кв.м.; земельна ділянка, загальною площею 0,9792 га з цільовим призначенням - для промислового використання, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно другого договору, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_4.

Згідно третього договору, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_5, загальною площею 71,5 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31 січня 2017 року та купівлі-продажу земельної ділянки від 31 січня 2017 року, ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_7 купив нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3, та земельну ділянку, загальною площею 0,9792 га з цільовим призначенням - для промислового використання, розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Вважають, що приватним нотаріусом Гембарською С.І. при прийнятті рішення щодо реєстрації нежитлових будівель та споруд, земельної ділянки, які належали ОСОБА_3 не враховано вимоги Іпотечного договору, ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», п. 40, 61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2017 року, ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_10 купив квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 71,5 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2017 року, ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_9 купила квартиру АДРЕСА_1, дані обставни підтверджено відповідними договорами купівлі-продажу, загальною площею 65,2 кв.м.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають, що вказані квартири вибули з їх власності поза їх волею на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року, яке скасоване рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року, а тому є підставою для витребування майна у добросовісних набувачів на підставі ч.1 ст.388 ЦК України.

Позивачі просили витребувати від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 965 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,9792 га з цільовим призначенням - для промислового використання, розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Витребувати від ОСОБА_14 на користь ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 71,5 кв.м.

Витребувати від ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5, квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,2 кв.м.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2018 року в задоволені позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на не законність, не обґрунтованість рішення суду, ухвалого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просили рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення в цій частині позовних вимог. Разом з тим, в частині позовних вимог ОСОБА_3 просили зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №127/24817/17 за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І. про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачами не надано до суду доказів незаконності набуття права власності відповідачами та вибуття майна з володіння позивачів не з їх волі.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №25/11-KL від 21 лютого 2011 року, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3, було укладено договір іпотеки від 21 лютого 2011 року, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_3 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 965,0 кв. м, реєстраційний номер 32429547, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будинки та споруди, виданого Вінницько-Хутірською сільською радою, Вінницького району, Вінницької області на підставі рішення виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради, Вінницького району, Вінницької області 26 березня 2004 року №40 та зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 29 березня 2004 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №2; земельну ділянку, загальною площею 0,9792 га, з цільовим призначенням для промислового використання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого управлінням земельних ресурсів у Вінницькому районі Вінницької області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дробахою В.О. ВЕС024274, ВЕС024275 від 20 жовтня 2006 року за реєстровим №1304, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №23.

Також, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №25/11-KL від 21 лютого 2011 року, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3, між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_5 26 травня 2011 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 виступила майновим поручителем ОСОБА_3 та передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_16 16 жовтня 2002 року за реєстровим №3695, зареєстрованого КП «ВМБТІ» 13 березня 2011 року, реєстраційний номер 33109121, номер запису: 735/33270 в книзі: 364, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №29279860.

17 жовтня 2012 року, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №25/11-KL від 21 лютого 2011 року, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3, між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 виступила майновим поручителем ОСОБА_3 та передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_17 21 вересня 2012 року за реєстровим №2815, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21 вересня 2012 року за №5213895, та КП «ВМБТІ» 24 вересня 2012 року № витягу: 35603859, про що вчинено запис №1534/4177 в книзі 126, реєстраційний номер 26469222.

19 серпня 2016 року між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «УМ Факторинг» було укладено договір за реєстровим №667 про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до умов якого, первісний іпотекодержатель (ПАТ «Златобанк») відступає новому іпотекодержателю (ТОВ «УМ Факторинг») своє право вимоги за іпотечним договором, укладеним між первісним іпотекодержателем та ОСОБА_3, предметом іпотеки за яким є наступне майно: нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 965,0 кв. м, реєстраційний номер 32429547; земельна ділянка, загальною площею 0,9792 га, з цільовим призначенням для промислового використання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Також, 19 серпня 2016 року між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір за реєстровим №665 про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Відповідно до умов зазначеного договору, первісний іпотекодержатель (ПАТ «Златобанк») відступає новому іпотекодержателю (ТОВ «УМ Факторинг») своє право вимоги за іпотечним договором, укладеним між первісним іпотекодержателем та ОСОБА_4, предметом іпотеки за яким є наступне майно: квартира АДРЕСА_2.

Разом з тим, 19 серпня 2016 року між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір за реєстровим №664 про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Відповідно до умов зазначеного договору, первісний іпотекодержатель (ПАТ «Златобанк») відступає новому іпотекодержателю (ТОВ «УМ Факторинг») своє право вимоги за іпотечним договором, укладеним між первісним іпотекодержателем та ОСОБА_5, предметом іпотеки за яким є наступне майно: квартира АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2016 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ОСОБА_12 було укладено договір за реєстровим №691 про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель (ТОВ «УМ Факторинг») відступає новому іпотекодержателю (ОСОБА_12) своє право вимоги за іпотечним договором, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3, предметом іпотеки за яким є наступне майно: нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 965,0 кв. м, реєстраційний номер 32429547; земельна ділянка, загальною площею 0,9792 га, з цільовим призначенням для промислового використання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

25 серпня 2016 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ОСОБА_12 було укладено договір за реєстровим №692 про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель (ТОВ «УМ Факторинг») відступає новому іпотекодержателю (ОСОБА_12) своє право вимоги за іпотечним договором, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_5, предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_1.

25 серпня 2016 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ОСОБА_12 було укладено договір за реєстровим №693 про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель (ТОВ «УМ Факторинг») відступає новому іпотекодержателю (ОСОБА_12) своє право вимоги за іпотечним договором, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_4, предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_2.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року (справа №127/22244/16-ц), позов ОСОБА_12 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ФГ «Перлина Поділля-2011» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 заборгованість за кредитним договором №25/11KL, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 21 лютого 2011 року, в сумі 9669327,19 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 3400000 грн.; заборгованість за процентами 2163633,62 грн.; заборгованість зі сплати пені 3840969,91 грн.; 3% від простроченої суми 259723,67 грн.; штраф за неналежне виконання зобовязання 5000 грн.

Стягнення заборгованості проведено зверненням стягнення на предмет іпотеки та застави:

1) за договором іпотеки, укладеним 21 лютого 2011 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3, який зареєстровано 21 лютого 2011 року приватним нотаріусом Дробахою В.О. за реєстровим №133, а саме на:

а) нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 965,0 кв. м, реєстраційний номер 32429547;

б) земельну ділянку загальною площею 0,9792 га з цільовим призначенням для промислового використання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

2) за договором іпотеки, укладеним 26 травня 2011 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_5, а саме на квартиру АДРЕСА_1;

3) за договором іпотеки, укладеним 17 жовтня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_4, а саме на квартиру АДРЕСА_2;

4) за договором застави, укладеним 21 лютого 2011 року між ПАТ «Златобанк» та ФОП ОСОБА_3, а саме на: а). автомобіль марки Mazda, моделі СХ 9, тип легковий універсал-В, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4, 2008 року випуску, колір чорний; б). трактор колісний, марки YTO-Х1304, заводський НОМЕР_5, двигун НОМЕР_6, реєстраційний НОМЕР_7, 2008 року випуску;

5) за договором застави, укладеним 27 липня 2011 року між ПАТ «Златобанк» та фермерським господарством «Перлина Поділля-2011» на транспортний засіб, а саме на комбайн зернозбиральний марки TUCANO 320, заводський НОМЕР_8, двигун НОМЕР_9, реєстраційний НОМЕР_10, 2010 року випуску,

шляхом передачі ОСОБА_12 предметів іпотеки і застави у власність та визнання права власності на зазначене майно за ОСОБА_12 за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Вирішено питання про судові витрати.

Проте, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року вище зазначене заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року скасовано. В задоволені позову ОСОБА_12 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ФГ «Перлина Поділля-2011» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2017 року, ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_10 купив квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 71,5 кв.м. Зазначена квартира ОСОБА_12 належить на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року (справа №127/22244/16-ц).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2017 року, ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_9 купила квартиру АДРЕСА_1, дані обставни підтверджено відповідними договорами купівлі-продажу, загальною площею 65,2 кв.м. Зазначена квартира ОСОБА_12 належить на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року (справа №127/22244/16-ц).

Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Згідно ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

З наведеного випливає, що оскільки спірні квартири вибули у позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 внаслідок визнання права власності за ОСОБА_12 на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року, яке в подальшому було скасовано рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року, тобто не з їх волі, то такі об'єкти нерухомості можуть бути витребувані у добросовісного набувача.

Застосування такого способу захисту порушеного права не потребує визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_10; договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_9, оскільки вказаними вище нормами матеріального права, зокрема статтею 388 ЦК України, положення якої застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 27 червня 2018 року справа №344/9922/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31 січня 2017 року та купівлі-продажу земельної ділянки від 31 січня 2017 року, ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_7 купив нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3, та земельну ділянку, загальною площею 0,9792 га з цільовим призначенням - для промислового використання, розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Зазначена нерухомість належить ОСОБА_12 на підставі: іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. 21 лютого 2011 року за реєстровим №133; Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. 19 серпня 2016 року за реєстровим №667; Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. 25 серпня 2016 року за реєстровим №691; копії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 23 грудня 2015 року за реєстровим №4207; опису листа б/н від 26 серпня 2016 року, виданого Вінницькою дирекцією УДППЗ «Укрпочта»; листа-повідомлення боржника виданого ОСОБА_19 28 серпня 2016 року; листа-вимоги від 26 серпня 2016 року; листа-вимоги від 26 серпня 2016 року виданого ОСОБА_12

На даний час в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І. про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що слід зупинити провадження в частині позовних вимог про витребування від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 нежитлових будівель, споруд та земельної ділянки до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І. про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не заслуговують на увагу, оскільки при задоволенні його позовних вимог, він вправі звернутися до суду про витребування цього майна.

При таких обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 підлягає залишенню без змін, оскільки позовні вимоги в цій частині є недоведеними.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 є доведеними, рішення суду першої інстанції в цій частині є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню, оскільки майно ОСОБА_4, ОСОБА_5 вибуло з володіння власника поза їх волею.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог, а в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2018 року в частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Витребувати від ОСОБА_14 на користь ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 71,5 кв.м.

Витребувати від ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5, квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,2 кв.м.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Марчук В.С.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.