Справа № 703/4242/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.

при секретарі Римському Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1,

за участю

державного виконавця Решетняка Д.М.,

про розшук боржника,

встановив:

Державний виконавець Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 звернувсядо суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_2

Своє подання мотивує тим, що на виконанні у Смілянському МВ ДВС перебуває виконавче провадження № 37532083 з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду № 2-145 від 2 квітня 2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 19 березня 2004 року і до повноліття дитини.

На даний час ОСОБА_2 рішення суду не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів, жодних заходів щодо самостійного погашення боргу не вживає.

Враховуючи, що боржник за постійним місцем проживання відсутній, державний виконавець просив суд оголосити його розшук.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання та пояснив, що ним вживались всі передбачені законом заходи щодо встановлення місця знаходження боржника та його майна. Однак, ці заходи не принесли позитивного результату.

Інші учасники виконавчого провадження на розгляд подання не зявились.

Суд, заслухавши думку державного виконавця, дослідивши письмові докази, вважає, що подання належить задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 квітня 2004 року по справі № 2-145/2004 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 19 березня 2004 року і до повноліття дитини.

На виконання рішення суду 11 квітня 2013 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 37532083.

У відповідності з розрахунком державного виконавця станом на 1 листопада 2018 року ОСОБА_5 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 104171 грн. 77 коп., що свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду.

З наданих суду актів від 7 червня та 2 серпня 2018 року встановлено, що державний виконавець виїжджав за місцем проживання боржника, однак встановити місце його знаходження не виявилось можливим.

Як вбачається з довідки Малосмілянської сільської ради ОСОБА_6 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинковолодінні, яке належало його батьку. У власності боржника нерухомого майна на території сільської ради не має.

Державним виконавцем також були направлені запити щодо встановлення доходу боржника та нерухомого майна.

З наведеного вбачається, що державним виконавцем вживались всі необхідні заходи з метою виявлення місця знаходження боржника чи його майна.

У відповідності з ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

У відповідності із ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди також застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського Суду право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п.40).

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, п. 34, ЕСНR 2002-ІII, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, п. 27).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що принцип обов'язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов'язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.

Невиконання боржником судового рішення, що набрало законної сили, може свідчити про порушення права особи, гарантованих пунктом 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи, що не виконання рішення призводить в першу чергу до порушення прав дитини на належне утримання, приймаючи до уваги, що боржник свідомо уникає від покладених на нього обовязків по утриманню дочки, за фактичним місцем проживання відсутній, не повідомив про зміну свого місця проживання, що свідчить про його не бажання виконувати рішення, суд вважає, що подання належить задоволити.

На підставі наведеного та ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. 18, 258-261, 438 ЦПК України,

ухвалив:

Подання державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити розшук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виконання ухвали доручити Смілянському відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги у разі, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суду протягом пятнадцяти дня з дня її проголошення.

Головуючий : Н.А. Кирилюк