Провадження № 2/161/4404/18
У Х В А Л А

07 грудня 2018 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни звернулося з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Разом із позовною вимогою позивачем заявлялося клопотання про відстрочення сплати судового збору, у зв'язку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку та делегування повноважень ліквідатора банку, тому через повне припинення банківської діяльності у позивача відсутня можливість сплатити судовий збір.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 1 630 605, 32 грн. залишено без руху з підстав, викладених у судовому рішенні; надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислювати з дня вручення копії даної ухвали.

03.12.2018р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про звільнення або відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі, мотивоване тим, що у зв'язку з обмеженою сумою кошторису (стаття кошторису «судовий збір» - 56 039,83грн.) та великим обсягом позовних заяв ПАТ «КБ «Хрещатик».

Суд, розглядаючи вказане клопотання, вважає за необхідне вказати на таке.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» вказав, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено нормами ЦПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання позивачем наведених вимог процесуального законодавства має правові наслідки.

Сама по собі обставина відсутності у кошторисі ПАТ «КБ «Хрещатик» витрат на сплату судового збору у необхідному розмірі, не означає відсутності у ПАТ «КБ «Хрещатик» будь-яких коштів, необхідних для сплати судового збору.

У свою чергу, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» не надано будь-яких доказів в обґрунтування заявленого клопотання, які б свідчили про вжиття нею усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, зокрема, спрямованих на внесення змін до кошторису.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, позивачем такі докази суду не надано.

Судом прийнято до уваги, що аналогічні обставини стали підставою для відмови Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду 02.04.2018 в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору у справі № 909/891/17.

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов'язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у клопотанні про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі або звільнення від сплати судового збору необхідновідмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі або звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Надати позивачу п'ятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали, для усунення зазначених в ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2018 року недоліків позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М.Присяжнюк