Справа № 296/4523/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.

при секретарі Могилевець В.С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, 28.06.2004р.н., у сумі 5750 гривні 00 копійок.

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, який проживає разом з матір»ю. На підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира від 18.10.2007р. на відповідача покладено обов»язок виплачувати аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 2014 року син має проблеми з зором та потребує постійного лікування, огляду та профілактичних заходів. З квітня 2018 року проведено рефракційну терапію (лікування прогресуючої міопії), вартість якої становить 11500 грн. В добровільному порядку відповідач не бере участь у додаткових витратах на дитину, в звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на лікування їх сина в розмірі 50% від витраченої суми, а саме 5750 грн.

В судовому засіданні 10.09.2018 року ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач позов визнав частково.

Заслухавши почснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано, який підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с. 16)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україноюпостановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII(дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Статтею 185 СК Українипередбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пунктах 18, 19постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3зазначено, що до передбаченоїст. 185 СК Україниучасті в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, являються документи, а саме довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Згідно положень ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до наданих документів дитина потребує постійних профлактичних заходів щодо покращення зору.

Позивачем підтверджено документально сплату грошової суми у розмірі 11500 грн., які суд вважає такими, що витрачені на лікування дитини.

Таким чином суд вважає, що доведені позивачкою витрачені грошові кошти, як додаткові витрати, у розмірі 11500 грн., повинні бути стягнуті одноразово з відповідача, а так як на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини також мають бути однаковими, то сума до стягнення визначається як 1/2 частина від фактично понесених витрат, тобто з відповідача необхідно стягнути суму в розмірі 5750 грн.

З урахуванням положеньст. 141 ЦПК України,суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі грн.

Керуючись ст.12,13,82,89,141,263-265, 280,354 ЦПК України,ст. 185 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 04.06.1981р.н., проживаючого за адресою: 2 АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, 18.07.1980р.н., проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/6, кв.1, м.Житомир, додаткові витрати на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 5750,00 грн. (п"ять тисяч сімсот п"ятдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Cуддя Р. А. Галасюк