Справа № 426/5473/18
Провадження № 22-ц/810/103/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року, грудня місяця, 05-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Коротенка Є.В., за участю секретаря судового засідання Єгорової О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 травня 2018 року у цивільній справі (№ 426/5473/18 суддя І інстанції - Скрипник С.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви зазначили, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та фізичною особою - ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 4511 від 08.10.2007 року. В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1 від 08.10.2007 року, відповідно до п.1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 4511 від 08.10.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено листи про усунення порушень умов кредитного договору та попередженням про захист прав і інтересів позивача в судовому порядку: ОСОБА_1 - лист - вимога № 110.20-13/6240/47029/2017-12/вих від 11.12.2017 року про повернення кредиту; ОСОБА_2 - лист - вимога про усунення порушень № 110.20-13/6241/47030/2017-12/вих від 11.12.2017 року. Вимоги позивача щодо погашення заборгованості на сьогоднішній день не задоволені, заборгованість відповідачем не погашена. Таким чином станом на 12.02.2018 року, в результаті невжиття відповідачем заходів щодо погашення боргу перед позивачем наявна заборгованість за кредитним договором № 4511 від 08.10.2007 року, яка складає 65 691, 38 грн., у тому числі: борг за кредитом 37 568, 77 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 11.02.2018 року - 20 667, 15 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по грудень 2017 року за прострочення спалим відсотків за користування кредитом в розмірі 6 363, 99 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 по 11.02.2018 в розмірі 1 091, 47 грн.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36, , р/р № 373940055 в філії - Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 304665) заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 4511 від 08.10.2007 року станом на 12.02.2018 року в сумі 65 691,38 грн. (шістдесят п'ять тисяч шістсот дев'яносто одна гривня 38 коп.), у тому числі борг за Кредитом в розмірі 37 568,77 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 до 11.02.2018 в розмірі 20 667, 15 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року до грудня 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 6363,99 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.08.2014 по 11.02.2018 в розмірі 1 091,47 грн. Вирішити питання по судовим витратам.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 18 травня 2018 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36, , р/р № 373940055 в філії - Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 304665) заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 4511 від 08.10.2007 року станом на 12.02.2018 року в сумі 65 691,38 грн. (шістдесят п'ять тисяч шістсот дев'яносто одна гривня 38 коп.), у тому числі борг за Кредитом в розмірі 37 568,77 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 до 11.02.2018 в розмірі 20 667, 15 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року до грудня 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 6363,99 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.08.2014 по 11.02.2018 в розмірі 1 091,47 грн. Вирішено питання по судовим витратам. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішення суду ПАТ «Державний ощадний банк України» було подано апеляційну скаргу. В апеляційні скарзі скаржник зазначив, що рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18.05.2018 року є незаконним та необґрунтованим у зв'язку з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, а саме договору поруки № 1 від 08.10.2007 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Пунктом 4.2 договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору № 4511 від 08.10.2007 не пред'явить вимоги до поручителя. А тому застосування судом першої інстанції вимоги ст. 559 ЦК України щодо не встановлення у відповідному договорі поруки строку припинення поруки не знаходить свого підтвердження з підстав, визначених умовами п.4.2 Договору поруки. Згідно з п. 3.2.2 при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами договору), а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за договором, та стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку. Суд першої інстанції не перевірив доводи позивача та дослідив докази про те, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів до 08.04.2022, та не з'ясував чи пред'явив банк вимогу до боржника про дострокове повернення кредиту, а до поручителя - вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Просили суд скасувати частково рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18.05.2018 року в частині відмови в задоволені позову про стягнення з ОСОБА_2, яка є солідарним боржником з ОСОБА_1, заборгованості за договором про іпотечний кредит № 4511 від 08.10.2007 року, яка складає 65 691, 38 грн., та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» в частині стягнення з ОСОБА_2, яка є солідарним боржником ОСОБА_1, заборгованості за договором про іпотечний кредит № 4511 від 08.10.2007 року, яка складає 65 691, 38 грн., задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу цієї ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що 08.10.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний Договір № 4511, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 180000,00 грн. зі сплатою 15,2 % річних. Кредит надавався одноразово в готівковій формі строком на 174 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 08.04.2022 для придбання будинку. Цей кредит ОСОБА_1 зобов'язувався повертати шляхом внесення оплат рівними частинами щомісяця в сумі 1040,46 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.

У зв'язку з неналежним виконання взятих на себе зобов'язань, станом на 12.02.2018 р. утворилась заборгованість в загальній сумі 65 691, 38 грн., у тому числі: борг за кредитом 37 568, 77 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 11.02.2018 року - 20 667, 15 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по грудень 2017 року за прострочення спалим відсотків за користування кредитом в розмірі 6 363, 99 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 по 11.02.2018 в розмірі 1 091, 47 грн. З розрахунку заборгованості за договором кредиту, ОСОБА_1 свій останній платіж сплатив 07 травня 2014 року та наступний платіж за договором він не здійснював, а тому несплачена заборгованість вважається простроченою. Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) пред'явити вимоги до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції щодо того, що дія договорів поруки припинилась та що відсутні підстави для стягнення боргу солідарно із боржника та поручителя через звернення позивача до суду із вимогами з пропуском встановлено законом шестимісячного строку оскільки вбачається з матеріалів справи, що у пунктах 4.1 -4.2 наявного у справі договору поруки (а.с.9а) є визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, зі змісту вказаних пунктів договорів поруки вбачається, що сторони під час укладення зазначених договорів встановили строк припинення поруки. Статтею 629 ЦК України є передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобов'язання поруки. Правові висновки з цих питань є викладеними і у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в № 6-18цс16, від 24 лютого 2016 року за № 6-2239цс15, постанові від 14 вересня 2016 року № 1451цс16, постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 752/539/16-ц, 16 травня 2018 у справі № 317/503/16, 5 березня 2018 року у справі № 331/6384/16-ц, 21 лютого 2018 року у справі № 490/7570/15-ц, 21 лютого 2018 року у справі № 756/11318/15-ц, 28 лютого 2018 року у справі № 761/2817/16-ц, які слід було враховувати суду першої інстанції при розгляді справи зазначеної категорії.

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. кредитного договору, банк надав позичальнику на умовах договору кредит у сумі 180 000,00 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15, 2 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався одноразово готівкою, строком на 174 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 08.04.2022 для придбання будинку. Згідно п.п. 1.5. - 1.6.1.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти та проводити погашення кредиту щомісячно до останнього робочого дня кожного звітного місяця рівними частинами в сумі 1040,46 грн. Отже, за таких обставин, з огляду на наведене вище, колегія суддів приходить до висновків про те, що у кредитному договорі сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язань, яке виникло на основі договорів. Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше останнього робочого дня місяця, а тому саме з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого договорами поруки. Відповідно до статті 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п. 1.1. договору поруки № 1 від 08.10.2007 року поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 4511 від 08.10.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 3.1 зазначеного договору поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Отже, за таких обставин доводи апелянта заслуговують на увагу і колегія судді вважає за справедливе стягнути суму боргу як з боржника, так і з поручителя, керуючись при цьому положеннями п. 2 частини 1 статті 374 ЦПК. Отже, оскаржуване рішення суду підлягає зміні із скасуванням його в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 винесенням нового рішення про задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках з огляду на солідарне стягнення суми основного боргу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 травня 2018 року змінити, скасувати його в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2), яка є солідарним боржником з ОСОБА_1 за договором поруки на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36, , р/р № 373940055 в філії - Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 304665) заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 4511 від 08.10.2007 року станом на 12.02.2018 року в сумі 65 691,38 грн. (шістдесят п'ять тисяч шістсот дев'яносто одна гривня 38 коп.), у тому числі борг за Кредитом в розмірі 37 568,77 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 до 11.02.2018 в розмірі 20 667, 15 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року до грудня 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 6363,99 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.08.2014 по 11.02.2018 в розмірі 1 091,47 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» і особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» в рахунок відшкодування судових витрат, понесених по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги по 2 202,5 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді