Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 164/1042/15-ц

провадження № 61-32435св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5,

представник позивача - ОСОБА_6,

відповідач - Волинське обласне дитяче територіальне медичне об'єднання,

представники відповідача: Барчук СергійВолодимирович, Самолюк Василь Васильович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Волинського обласного територіального медичного об'єднання на рішення Маневицького районного суду Волинської області в складі судді Невара О. В. від 18 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області в складі колегії суддів: Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюка С. В. від 19 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року ОСОБА_4 діючи в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_5 ., звернулась до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 30 грудня 2013 року її донька ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, була доставлена на лікування у Волинське обласне дитяче територіальне об'єднання та знаходилась у відділенні анестезіології для новонароджених та недоношених дітей. Із-за поломки нагрівального елемента у неонатальному столику, черговим лікарем для обігріву дитини було використано пересувну лампу обігріву «Амела/Ардо». Під час експлуатації лампи її обігрівальний елемент опустився по штативу до низу і завдав потерпілій ОСОБА_5 термічні опіки 2-го А-Б та 3-го ступеня, площею 20%, в ділянці лівої тьмяної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Із-за отриманих опікових травм малолітня ОСОБА_5 перенесла декілька хірургічних втручань та перебувала на стаціонарному лікуванні у відповідача з 31 грудня 2013 року по 15 квітня 2014 року. Позивач вказувала, що перенесений фізичний біль та страждання, яких зазнала потерпіла ОСОБА_5 у зв'язку з каліцтвом, завдали їй моральну шкоду. Також ОСОБА_4 зазначала, що подія, яка трапилася з її донькою, завдала їй як матері дитини душевних страждань, які не підлягають виміру та докорінно змінили звичайний спосіб її життя, тим самим заподіяно їй моральну шкоду. За вказаних обставин та враховуючи, що подія трапилася з вини медичних працівників, які перебували у трудових відносинах з відповідачем Волинським обласним дитячим територіальним об'єднанням, ОСОБА_4, збільшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду на користь її малолітньої доньки - ОСОБА_5 1 587 456 грн, а також на її користь 390 663 грн та відшкодувати їй понесені судові витрати.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Волинського обласного дитячого територіального медичного об'єднання на користь ОСОБА_4 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди., а на користь ОСОБА_5 250 000 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 унаслідок нещасного випадку, який стався з нею під час лікування, є вина медичного персоналу Волинського обласного дитячого територіального медичного об'єднання, а тому відповідач має відшкодувати заподіяну моральну шкоду.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу Волинського обласного дитячого медичного об'єднання відхилено. Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, рішення місцевого суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування немає.

У липні 2017 року Волинське обласне територіальне медичне об'єднання подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 червня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати зазначені судові рішення, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що будь-кому із службових осіб чи лікарів Волинського обласного територіального медичного об'єднання підозру у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з наданням медичної допомоги ОСОБА_5, оголошено не було, то у судів не було підстав для задоволення позову. Задовольняючи частково позовні вимоги, суди неправильно застосували положення статей 23, 1167 ЦК України. Крім того, судами не була на підставі належних доказів встановлена неправомірність дій працівників відповідача.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 30 грудня 2013 року була доставлена на лікування у Волинське обласне дитяче територіальне медичне об'єднання у відділення анестезіології для новонароджених та недоношених дітей. Під час отримання медичної допомоги ОСОБА_5 була поміщена на реанімаційний неонатальний столик, з непрацюючим нагрівальним елементом. У зв'язку із цим черговим лікарем ОСОБА_10 для обігріву дитини було застосовано пересувну лампу «Амеда/Ардо» з обігріваючим елементом. Однак із-за неналежного кріплення обігріваючий елемент опустився вниз по штативу та завдав потерпілій ОСОБА_5 термічні опіки 2-го А-Б, 3-го ступеня, площею 20%, в ділянці лівої тім'яної волосистої частини голови, спини, правового плеча та передпліччя.

Наслідки даної події були виявлені медичною сестрою відділення анестезіології для новонароджених дітей ОСОБА_11, яка згідно своїх посадових обов'язків здійснює виконання лікувально-діагностичних призначень лікаря та належний догляд за хворими.

Із-за отриманих опікових травм, що вплинули на її загальний стан здоров'я, малолітня потерпіла ОСОБА_5 знаходилась у відповідача на стаціонарному лікуванні по 15 квітня 2014 року.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 82 від 12 грудня 2016 року отримані ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

По факту неналежного виконання медичними працівниками Волинського обласного дитячого територіального медичного об'єднання своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 140 КК України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1172 цього Кодексу юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Суди попередніх інстанцій установивши, що саме внаслідок винних дій відповідача, яким після встановлення над новонародженою ОСОБА_5 лампи обігріву «Амеда» не було забезпечено належний нагляд за дитиною та допущено порушення правил техніки безпеки при роботі з медичним обладнанням - при використанні лампи «Амеда» не було проконтрольовано належне закріплення лампи на штативі, позивачу ОСОБА_4 та її доньці ОСОБА_5 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях в зв'язку із спричиненням новонародженій дитині тілесних ушкоджень у вигляді термічних опіків ІІ А-Б, ІІІ ступеня, площею 20% в ділянці лівої тім'яної волосистої частини голови, спини, правого плеча та передпліччя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, вимушених змін у звичайному способі життя та тривалості лікування дитини.

При визначенні судом розміру морального відшкодування, було враховано характер та тяжкість моральних страждань ОСОБА_4 та ОСОБА_5, обсяг вимушених змін у їхньому житті, враховано засади виваженості та справедливості.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

За правилами статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року зупинено виконання заочного рішення Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Зробивши висновок про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін, Верховний Суд, керуючись частиною третьою статті 436 ЦПК України, поновлює їх виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Волинського обласного територіального медичного об'єднання залишити без задоволення.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
М. Є. Червинська В. М. Коротун В. П. Курило