Справа № 368/203/18
Провадження № 2/368/197/18
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"20" вересня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючий: суддя Закаблук О.В.

при секретарі: Салій Я.С.

З участю учасників справи:

Сторона позивача:

Позивач: ОСОБА_1

Представник позивача: ОСОБА_2

Треті особи:

Представники третіх осіб: Прохоренко Л.М.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка подана представником позивача, - адвокатом ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, суд, -

В С Т А Н О В И В :

09.02.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, яка подана представником позивача, - адвокатом ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, ( а.с., 1 7), в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

- Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої доньки, - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, опікуно малолітньої онуки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 і малолітнього онука - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позову обгрунтовувала наступним.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач- 1), є рідним сином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - Позивач).

За час спільного проживання без створення сім»ї у період 2005р. по травень 2015р. за адресою: АДРЕСА_2, у Відповідача - 1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - Відповідач-2), народилися діти:

- донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Однак, починаючи з травня 2015 року, Відповідачі повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, та зникли у невідомому напрямку. З цього часу взагалі перестали бачити дітей та дбати про їхній духовний та матеріальний стан. Тому Позивач змушена була звернутися до відділення поліції, з метою розшуку батьків дітей.

З пояснень Відповідача-2, яке було відібрано сержантом Кагарлицького відділення поліції від 08.09.2017 року стало відомо, що батьки дітей проживають у м. Б. Церква, та не проти, щоб Позивач стала опікуном їхніх дітей, так як нібито у них немає змоги бути з дітьми.

Згідно довідки-характеристики від 04.10.2017 року № 02-44/349, що видана Слобідською сільською радою відносно Відповідача-2, остання за період проживання з 2006р. по 2015р. в Слобода, зарекомендована себе з негативної сторони: не займалася вихованням своїх дітей; в 2014 році вчинила крадіжку та відбувала адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на території Слобідської сільської ради з 26.12.2014 року по 03.02.2015 року.

Згідно довідки - характеристики від 04.10.2017 року № 02-44/350, що видана Слобідською сільською радою відносно Відповідача - 1, останній має двох малолітніх дітей та не займається їхнім навчанням.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини'', затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

В свою чергу, 12.1.2017 року, Кагарлицькою РДА, як органом опіки та піклування, за результатом звернення Позивача з питанням про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, було складено висновок № 01-28- 2513 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (далі - Висновок).

Як вказано у Висновку, "починаючи з 2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали у громадянському шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. За час проживання у селі Слобода , а саме : з 2006 по 2015 рік зарекомендували себе з негативного боку. Батьки не займалися вихованням своїх дітей, мати у 2014 році вчинила крадіжку та відбувала адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт. З травня 2015 року у селі не проживають, залишили своїх дітей на виховання бабусі та дідуся. Довгий час у селі не з'являлися. Тому бабуся, ОСОБА_1, змушена було звертатися до відділення поліції про розшук батька та матері дітей. Із пояснень, взятих у ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, поліцейським Кагарлицького відділення поліції сержантом Войтенком І.О., вияснилося, що мати дітей проживають із своїм цивільним чоловіком у АДРЕСА_1. Повертатися до дітей у село Слобода не бажають, забирати до себе дітей не хочуть. Мати має судимість за ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 засвідчила своє небажання виховувати дітей та дала згоду на виховання дітей своєю свекрухою. Із свідчень ОСОБА_1, свекрухи ОСОБА_5, батьки дітей ніде не працюють, матеріально дітей не утримують.

Беручи до уваги те, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, Кагарлицька районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8".

Разом із цим, відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-Х11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не заявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ст. 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини ОСОБА_6, комісією Слобідської сільської ради було складено Акт від 25.09.2017 року про те, що "ОСОБА_6 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2, у будинку своєї бабусі, ОСОБА_1 .

Будинок цегляний, вкритий шифером , житлова площа - 62,2 м кв. , має 4 житлові кімнати. Наявне електричне постачання. Водопостачання - колодязне. Опалюється природним газом. Будинок обладнаний ванною кімнатою і туалетом.

В будинку є необхідні меблі та речі побутового призначення. В неї є окрема кімната, де наявні: дитяче ліжко, стіл, дитяча та спальна білизна, сезонний одяг та іграшки. В будинку чисто та охайно. В сім'ї дружні відносини. Умови для проживання та розвитку дитини задовільні.

В господарстві значиться присадибна земельна ділянка площею 0,26 га, яка обробляється. Ведеться підсобне господарство (птиця різних видів).

ОСОБА_6 має склад сім'ї наступний:

- Баба - ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, пенсіонерка, не працює;

- Дід - ОСОБА_12 ,ІНФОРМАЦІЯ_10, пенсіонер, ніде не працює;

- Брат - ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_8, навчається в Слобідській ЗОШ;

Батьки ОСОБА_7: батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі своїми дітьми не проживають з травня 2015 року. Проживають в м. Біла Церква. Не приймають участі у вихованні дітей, матеріально їх не підтримують. Останній раз бачилися з дітьми в грудні 2016 року.

Діти знаходяться на утриманні бабусі й дідуся".

Згідно характеристики Слобідської сільської школи ЗОШ І-ІІІ ступенів від 19.09.2017 року, що була видана на ОСОБА_6, ОСОБА_6 повністю забезпечена шкільним приладдям. ОСОБА_6 разом із братом проживає з дідусем і бабусею, які приділяють належну увагу вихованню внучки. Регулярно відвідують батьківські збори, шкільні свята. Щодня привозять і забирають дівчинку зі школи.

Також 25.09.2017 року комісією Слобідської сільської ради було складено Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини ОСОБА_7, про те, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2, у будинку своєї бабусі, ОСОБА_1.

Будинок цегляний, вкритий шифером, житлова площа - 62,2 м кв., має 4 житлові кімнати. Наявне електричне постачання. Водопостачання - колодязне. Опалюється природним газом. Будинок обладнаний ванною кімнатою і туалетом.

У будинку є необхідні меблі та речі побутового призначення. В нього є окрема кімната, де наявні: дитяче ліжко, стіл, дитяча та спальна білизна, сезонний одяг та іграшки. В будинку чисто та охайно. В сім'ї дружні відносини. Умови для проживання та розвитку дитини задовільні.

В господарстві значиться присадибна земельна ділянка площею о, 26 га , яка обробляється. Ведеться підсобне господарство (птиця різних видів).

ОСОБА_7 має склад сім'ї наступний:

Баба - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, пенсіонерка, не працює;

Дід - ОСОБА_12 ,ІНФОРМАЦІЯ_10, пенсіонер, ніде не працює;

Сестра - ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається в Слобідській ЗОШ;

Батьки ОСОБА_7: батько -ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, мати- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі своїми дітьми не проживають з травня 2015 року. Проживають в м. Біла Церква. Не приймають участі у вихованні дітей, матеріально їх не підтримують. Останній раз бачилися з дітьми в грудні 2016 року.

Діти знаходяться на утриманні бабусі й дідуся

Згідно характеристики Слобідської сільської школи ЗОШ І-ІІІ ступенів від 19.09.2017 року, що була видана на ОСОБА_7, ОСОБА_7 знаходиться на вихованні дідуся та бабусі, які постійно цікавляться навчанням та поведінкою внука, відвідують батьківські збори, виховні класні та загальношкільні заходи. ОСОБА_7 болісно переносить відсутність своїх батьків, які протягом навчання сина в 1 класі не відвідали навчальний заклад та не телефонували класному керівнику, не цікавились навчанням сина.

Згідно ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

09.02.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК Укрїни для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 33).

20.06.2018 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження на 14 год. 00 хв. 05.07.2018 року, (а.с., 38 - 39).

05.07.2018 року проведення підготовчого судового засідання було відкладено на 14 год 00х.17.07.018 року в зв»язку неявкою представника позивачки та відповідачів,( а.с,50).

17.07.2018 року в засіданні оголошено перерву для подачі уточнених позовних вимог -а клопотанням представника позивачки ( а.с, 57).

05.09.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла уточнена позовна заява позивачки ОСОБА_1, ( а.с., 66 - 68), в якій позивачка просила суд:

- Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (09250, АДРЕСА_2, рнокпп: НОМЕР_1) аліменти на утримання малолітньої онуки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього онука - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення із даною заявою до суду;

- Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (09250, АДРЕСА_2, рнокпп: НОМЕР_1) аліменти на утримання малолітньої онуки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього онука - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту7 звернення із даною заявою до суду.

Уточнені позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовує наступним.

У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебувають матеріали цивільної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Кагарлицька РДА як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки.

Відповідно до п. 2 4.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись наданим процесуальним правом вважаю за необхідне збільшити розмір заявлених позовних вимог, виклавши їх у наступній редакції:

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учаениці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, , 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідачі наразі працездатні та здорові, і можуть у повній мірі сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п.4 ст. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитина, - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу ) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення;

Тому на підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 150, 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 4, 28, 43, 49 ЦПК України, просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги.

05.09.2018 року судом проведено підготовче судове засідання та призначено справу до основного судового розгляду на 11 год. 00 хв. 20.09.2018 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2018 року, позивачка ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтовувала свої вимоги обставинами, та нормами права, які містяться в її позовній, та уточненій позовній заяві, та які судом наведено вище.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2018 року, представник позивачки ОСОБА_1, - адвокат ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримав, обгрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частинах позовної, та уточненої позовної заяви.

В судовому засіданні, яке відбулосяч 20.09.2018 року, представник третьої особи, - Кагарлицької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, - Прохоренко Н.М. уточнені позовні вимоги підтримала, так як вважає їх обгрунтованими, та які підтверджені висновком органу опіки та піклування, який був складений після ретельної перевірки умов проживання малолітніх дітей.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1, та її представник, - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення, навпаки, наполягали на такому варіанті вирішення спору.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з»явилися двічі поспіль.

Відповідачі не по відомили про причини своєї неявки, не подали відзив на позовну заяву, відповідно, їх неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянки України, - позивачки по справі ОСОБА_1, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки № 334, яка видана 06.06.2017 року Слобідською сільською радою Кагарлицького району Київської області до складу сім»ї позивачки входять двоє малолітніх дітей, щодо стягнення аліментів на яких вирішується дана справа.

Відповідно, враховуючи ту обставину, що в даному випадку має місце альтернативна підсудність, та, відповідно, враховуючи місце проживання позивачки та той факт, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, та враховуючи положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Сторони по справі та предмет спору.

Позивачкою по даній справі є громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка с. Машів Чорнобильського району Київської області, паспорт громадянки України НОМЕР_4, виданий 5 грудня 1997 року Міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ( а.с., 11 - 12), ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідачами по даній справі є:

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Городчан Чорнобильського району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий 15 серпня 2000 року Міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ( а.с., 17), ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ( а.с., 17 - зворотня сторона), який є рідним сином позивачки, ОСОБА_1.

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка місто Біла Церква Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_6, виданий 1 жовтня 2004 року Білоцерківським МВМ № 1 ГУ МВС України в Київській області, ( а.с., 15), ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Предметом позову в даній цивільні справі є позбавлення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх дітей:

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки місто Біла Церква Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7, видане 25 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Біла Церква Київської області, свідоцтво про народження серіїх НОМЕР_8, видане 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, - та стягнення з відповідачів аліментів на користь позивачки на утриманні малолітніх дітей до їх повноліття.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_5 спільно проживали, без офіційної реєстрації шлюбу в період з 2005 року по травень 2015 року за місцем проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

За час спільного проживання у відповідачів народилося двоє дітей, - ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, 2010 року народження.

Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження:

- серії НОМЕР_7, яке видане 25 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, ( а.с., 16), в якому зазначено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Біла Церква Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 25 березня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 512.

В графі «батько» зазначений ОСОБА_4, - відповідач по даній справі;

В графі «мати» зазначена ОСОБА_5, - відповідачка по даній справі.

Серії НОМЕР_8, яке видане 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, (а.с. 17, в якому зазначено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Біла Церква Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 17 серпня 20108 року зроблено відповідний актовий запис за № 1417.

В графі «батько» зазначений ОСОБА_4, - відповідач по даній справі;

В графі «мати» зазначена ОСОБА_5, - відповідачка по даній справі.

Однак, починаючи з травня 2015 року, Відповідачі повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, та зникли у невідомому на той час для позивачки напрямку.

З цього часу взагалі перестали бачити дітей та дбати про їхній духовний та матеріальний стан, в зв»язку чим позивачка ОСОБА_1 змушена була звернутися до відділення поліції, з метою розшуку батьків дітей.

З пояснень відповідачки ОСОБА_5, яке було відібрано 08.09.2017 року працівником Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області стало відомо, що батьки дітей, - відповідачі по справі, - ОСОБА_4, та ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з письмового пояснення, відповідачі по справі, - ОСОБА_4, ОСОБА_5 не заперечують проти того, щоб Позивач ОСОБА_1 стала опікуном їхніх дітей, так як у них немає змоги бути з дітьми.

Фактичні обставини справи, які характеризують особи відповідачів, та умови проживання малолітніх дітей з позивачкою.

Згідно довідки-характеристики від 04.10.2017 року № 02-44/349, що видана Слобідською сільською радою відносно ОСОБА_5, ( а.с., 20). за період проживання з 2006 р. по 2015р. в Слобода, зарекомендована себе з негативної сторони: не займалася вихованням своїх дітей; в 2014 році вчинила крадіжку та відбувала адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на території Слобідської сільської ради з 26.12.2014 року по 03.02.2015 року.

Згідно довідки - характеристики від 04.10.2017 року № 02-44/350, що видана Слобідською сільською радою відносно Відповідача ОСОБА_4, (а.с., 19), останній має двох малолітніх дітей та не займається їхнім навчанням.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

В свою чергу, 12.1.2017 року, Кагарлицькою РДА, як органом опіки та піклування, за результатом звернення Позивача з питанням про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, було складено висновок № 01-28- 2513 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (далі - Висновок).

Як вказано у Висновку, "починаючи з 2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали у громадянському шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. За час проживання у селі Слобода , а саме : з 2006 по 2015 рік зарекомендували себе з негативного боку. Батьки не займалися вихованням своїх дітей, мати у 2014 році вчинила крадіжку та відбувала адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт. З травня 2015 року у селі не проживають, залишили своїх дітей на виховання бабусі та дідуся. Довгий час у селі не з'являлися. Тому бабуся, ОСОБА_1, змушена було звертатися до відділення поліції про розшук батька та матері дітей. Із пояснень, взятих у ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, поліцейським Кагарлицького відділення поліції сержантом Войтенком І.О., вияснилося, що мати дітей проживають із своїм цивільним чоловіком у АДРЕСА_1. Повертатися до дітей у село Слобода не бажають, забирати до себе дітей не хочуть. Мати має судимість за ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 засвідчила своє небажання виховувати дітей та дала згоду на виховання дітей своєю свекрухою. Із свідчень ОСОБА_1, свекрухи ОСОБА_5, батьки дітей ніде не працюють, матеріально дітей не утримують.

Беручи до уваги те, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, Кагарлицька районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8".

Разом із цим, відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-Х11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не заявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ст. 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини ОСОБА_6, комісією Слобідської сільської ради було складено Акт від 25.09.2017 року про те, що "ОСОБА_6 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2, у будинку своєї бабусі, ОСОБА_1 .

Будинок цегляний, вкритий шифером , житлова площа - 62,2 м кв. , має 4 житлові кімнати. Наявне електричне постачання. Водопостачання - колодязне. Опалюється природним газом. Будинок обладнаний ванною кімнатою і туалетом.

В будинку є необхідні меблі та речі побутового призначення. В неї є окрема кімната, де наявні: дитяче ліжко, стіл, дитяча та спальна білизна, сезонний одяг та іграшки. В будинку чисто та охайно. В сім'ї дружні відносини. Умови для проживання та розвитку дитини задовільні.

В господарстві значиться присадибна земельна ділянка площею 0,26 га, яка обробляється. Ведеться підсобне господарство (птиця різних видів).

ОСОБА_6 має склад сім'ї наступний:

- Баба - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, пенсіонерка, не працює;

- Дід - ОСОБА_12 ,ІНФОРМАЦІЯ_10, пенсіонер, ніде не працює;

- Брат - ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_8, навчається в Слобідській ЗОШ;

Батьки ОСОБА_7: батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі своїми дітьми не проживають з травня 2015 року. Проживають в м. Біла Церква. Не приймають участі у вихованні дітей, матеріально їх не підтримують. Останній раз бачилися з дітьми в грудні 2016 року.

Діти знаходяться на утриманні бабусі й дідуся".

Згідно характеристики Слобідської сільської школи ЗОШ І-ІІІ ступенів від 19.09.2017 року, що була видана на ОСОБА_6, ОСОБА_6 повністю забезпечена шкільним приладдям. ОСОБА_6 разом із братом проживає з дідусем і бабусею, які приділяють належну увагу вихованню внучки. Регулярно відвідують батьківські збори, шкільні свята. Щодня привозять і забирають дівчинку зі школи.

Також 25.09.2017 року комісією Слобідської сільської ради було складено Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини ОСОБА_7, про те, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2, у будинку своєї бабусі, ОСОБА_1.

Будинок цегляний, вкритий шифером, житлова площа - 62,2 м кв., має 4 житлові кімнати. Наявне електричне постачання. Водопостачання - колодязне. Опалюється природним газом. Будинок обладнаний ванною кімнатою і туалетом.

У будинку є необхідні меблі та речі побутового призначення. В нього є окрема кімната, де наявні: дитяче ліжко, стіл, дитяча та спальна білизна, сезонний одяг та іграшки. В будинку чисто та охайно. В сім'ї дружні відносини. Умови для проживання та розвитку дитини задовільні.

В господарстві значиться присадибна земельна ділянка площею о, 26 га , яка обробляється. Ведеться підсобне господарство (птиця різних видів).

ОСОБА_7 має склад сім'ї наступний:

Баба - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, пенсіонерка, не працює;

Дід - ОСОБА_12 ,ІНФОРМАЦІЯ_10, пенсіонер, ніде не працює;

Сестра - ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається в Слобідській ЗОШ;

Батьки ОСОБА_7: батько -ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, мати- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі своїми дітьми не проживають з травня 2015 року. Проживають в м. Біла Церква. Не приймають участі у вихованні дітей, матеріально їх не підтримують. Останній раз бачилися з дітьми в грудні 2016 року.

Діти знаходяться на утриманні бабусі й дідуся.

Згідно характеристики Слобідської сільської школи ЗОШ І-ІІІ ступенів від 19.09.2017 року, що була видана на ОСОБА_7, ОСОБА_7 знаходиться на вихованні дідуся та бабусі, які постійно цікавляться навчанням та поведінкою внука, відвідують батьківські збори, виховні класні та загальношкільні заходи. ОСОБА_7 болісно переносить відсутність своїх батьків, які протягом навчання сина в 1 класі не відвідали навчальний заклад та не телефонували класному керівнику, не цікавились навчанням сина.

Отже, як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень учасників процесу та матеріалів справи, на даний час мати та батько малолітніх дітей, - відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 долею дітей не цікавляться, не піклуються про дітей, які знаходяться на повному вихованні, утриманні позивачки по справі, - ОСОБА_1

Вищевказані факти, на думку суду свідчать про те, що відповідачі по справі, - ОСОБА_1, ОСОБА_5 повністю самоусунулися від виконання батьківських обов»язків у відношенні малолітніх дітей, - ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Слід зазначити, що суд при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав керувався, окрім норм СК України, іншими галузевими нормами права, так було враховано положення ППВСУ № 16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» де, зокрема, зазначено, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини та умов її нормального виховання.

Отже, як видно з вищевикладеного, відповідачі по справі, - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виконують своїх материнських та батьківських обов'язків, передбачені законом та моральними засадами суспільства, вони фактично самоусунулися від будь-якого спілкування з дітьми, - ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, самоусунулися від їх виховання і утримання.

Суд приходить до висновку щодо того, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідомо нехтують своїми обов'язками щодо виховання та забезпечення дітей.

Згідно з ст. ст.150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Отже, як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, з травня 2015 року, - з моменту переїзду в м. Біла Церква Київської області на постійне місце проживання, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з дітьми відносин фактично не підтримують та не зустрічаються, причому, не відвідують дітей з власної ініціативи, які проживають з позивачкою ОСОБА_1, знаходяться на її вихованні та повному утриманні, взагалі не цікавляться станом дітей, не піклуються про їх розвиток, відповідно, фактично не спілкуються з дітьми, не проявля ють материнських та батьківських почуттів до дітей, що свідчить про їх байдуже ставлення до долі дітей, що, зглядаючись на усталені принципи суспільства в галузі сімейних відносин, є аморальним, та заслуговує на засудження таких дій суспільством, та забезпечення умов, з боку держави, які передбачені ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно, судом встановлено той факт, що фактично вихованням дитини займається позивачка ОСОБА_1, яка є рідною бабусею дітей, та рідною матір»ю відповідача, - ОСОБА_4.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Не приймаючи участі в вихованні дитини, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не надають будь - якої добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей, діти перебувають на повному вихованні та повному утриманні позивачки, - ОСОБА_1.

Вищевикладене свідчить виключно про те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порушення норм Конституції України, норм ЦК України, СК України, норм міжнародного права, самоусунулися від виконання батьківських обов'язків щодо неповнолітніх дітей, - ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, 2010 року народження.

Відповідно, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків що до виховання дітей, без поважних причин не беруть участі в утриманні дітей, не виявляють материнської та батьківської уваги та турботи про дітей, та свідчить, на думку суду, про добровільну відмову відповідачів від своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

В сенсі ч. 3 ст. 155 СК України відмовою батьків від дитини вважається відмова від батьківських прав та обов»язків.

Отже, зглядаючись на правову природу ч. 3 ст. 155 СК України суд вважає, що, зглядаючись на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично відмовилися від свіх дітей, - ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, 2010 року народження, та ухиляються від своїх батьківських обов»язків по вихованню та утриманню дітей.

У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Отже, частина четверта статті 155 встановлює норму щодо позбавлення батьківських прав або відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав через ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків.

Зглядаючись на вищевказані норми права, слід зазначити, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є правопорушенням. Вид та форма відповідальності, до якої можуть бути притягнуті батьки у зв'язку з ухиленням їх від виконання своїх обов'язків залежать від складу правопорушення та характеру обов'язку, від виконання якого батьки ухиляються. Так, вони можуть бути притягнені до адміністративної, кримінальної цивільно-правової та сімейно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько (мати) може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Факт ухилення матері та батька дітей, відповідачів по даній справі, - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від виконання батьківських обов»язків підтверджується вищевказаними доказами по справі, (письмовими доказами), поясненнями учасників процесу.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено доказами, які наведено вище судом.

Відповідно, встановлені судом обставини є підставою для позбавлення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав стосовно дітей, - ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, 2010 року народження.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України:

- при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування;

- орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей, - ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, 2010 року народження, не суперечить інтересам дітей, а, навпаки, направлений на покращення умов для виховання та життя дітей їх виховання, адаптації до умов проживання в суспільстві, повноцінного фізичного та морального розвитку дитини.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку де самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухиляються від обов'язку щодо виховання своїх дітей - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина, - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, відмовилися від своїх дітей, ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дітей, то, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, відповідачі, на думку суду, повинні бути позбавлені батьківських прав.

Обгрунтування призначення опікуна.

Згідно ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Враховуючи вищевказані норми права, суд приходить до висновку щодо призначення позивачки ОСОБА_1 опікуном малолітніх ОСОБА_6, 2008 року народження, та ОСОБА_7, 2010 року народження.

Обгрунтування судом рішення в частині стягнення аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

На даний час Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виконують встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку, оскільки фактично не приймають участі в утриманні дитей не надає грошової або іншої матеріальної допомоги, тому діти фактично перебувають лише на утриманні позивачки ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учаениці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, , 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідачі наразі працездатні та здорові, і можуть у повній мірі сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей.

Відповідачі, як встановлено в судовому засіданні, на даний час офіційно ніде не працюють.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі-Постанова Пленуму ВСУ) за відсутності домовленості між: батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Отже, як судом зазначалося вище, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, в даному випадку позивачка ОСОБА_1 бажає стягувати аліменти з відповідачів в частці, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, а тому перепон для застосування такого виду стягнення аліментів немає.

Що стосується розміру стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти, - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, перебувають на повному утриманні своєї бабусі, - позивачки по справі, - ОСОБА_1, яка є пенсіонеркою, з доходів має лише одну пенсію, а тому не спроможна самотужки утримувати двох малолітніх дітей, та, зважаючи на ту обставину, що діти з віком потребують все більших коштів на утримання, причому коштів, які б забезпечували б хоча б мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Що ж стосується прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд окремо зазначає наступне.

Окрім того, суд наголошує на тій обставині, що згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн.

Суд зазначає, що в Україні прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу. Крім того, прожитковий мінімум визначається диференційовано залежно від вікового критерію або ж залежно від соціальної та демографічної групи особи: для дітей віком до 6 років; для дітей віком від 6 до 18 років; для працездатних осіб; для осіб, які втратили працездатність.

Такий поділ зумовлений особливостями людського організму, у його потребах в залежності від віку та фізичних можливостей.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, за поданням Кабінету Міністрів України щорічно затверджується Верховною Радою України до початку розгляду Державного бюджету України і періодично переглядається відповідно до зростання індексу споживчих цін разом з уточненням показників Державного бюджету України та публікується в офіційних виданнях.

Починаючи з 2006 року, згідно зі змінами, внесеними до частини третьої статті 4 Закону України від 15.07.1999 № 966-XIV "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг.

Набір продуктів харчування формується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я з використанням нормативів фізіологічної потреби організму людини в продуктах харчування виходячи з їх хімічного складу та енергетичної цінності, з урахуванням рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров'я.

Набір непродовольчих товарів формується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в сфері економіки з використанням нормативів забезпечення засобами гігієни, медикаментозними засобами, засобами захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засобами влаштування побуту.

Напроти, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працездатного віку, фізично здорові, в інших шлюбах не перебувають, відповідно, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжені, інших осіб на своєму утриманні не мають, інших об»єктивних обставин, з яких відповідачі не можуть сплачувати аліменти, в судовому засіданні не встановлено.

Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що позивачка ОСОБА_1 просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідачів в розмірі 1/3 частки від їх доходу на одну дитину, (з кожного), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 05.09.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись:

- ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року;

- Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

- п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»;

- ст. ст. 164, 165, 166, 167, 180, 181, 191, 243, 244, 247 СК України;

- ст.ст. 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1, яка подана представником позивача, - адвокатом ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Городчан Чорнобильського району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий 15 серпня 2000 року Міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей:

- дочки, - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки місто Біла Церква Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7, видане 25 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області;

- сина, - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Біла Церква Київської області, свідоцтво про народження серіїх НОМЕР_8, видане 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженку місто Біла Церква Київської області, громадянку України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_6, виданий 1 жовтня 2004 року Білоцерківським МВМ № 1 ГУ МВС України в Київській області, батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей:

- дочки, - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки місто Біла Церква Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7, видане 25 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області;

- сина, - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Біла Церква Київської області, свідоцтво про народження серіїх НОМЕР_8, видане 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку с. Машів Чорнобильського району Київської області, громадянку України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4, виданий 5 грудня 1997 року Міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, опікуном неповнолітніх дітей:

- онуки, - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки місто Біла Церква Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7, видане 25 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області;

- онука, - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Біла Церква Київської області, свідоцтво про народження серіїх НОМЕР_8, видане 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Городчан Чорнобильського району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий 15 серпня 2000 року Міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с. Машів Чорнобильського району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4, виданий 5 грудня 1997 року Міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки місто Біла Церква Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7, видане 25 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Біла Церква Київської області, свідоцтво про народження серіїх НОМЕР_8, видане 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, -

- у розмірі 1/3 частини з усих видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, - з 02.08.2018 року і до досягнення дитиною, - ОСОБА_6 повноліття, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_11.

В подальшому стягувати аліменти в порядку та на умовах, які передбачені ч. 3 ст. 183 СК України.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки місто Біла Церква Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_6, виданий 1 жовтня 2004 року Білоцерківським МВМ № 1 ГУ МВС України в Київській області, аліменти на утримання неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки місто Біла Церква Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7, видане 25 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Біла Церква Київської області, свідоцтво про народження серіїх НОМЕР_8, видане 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, -

- у розмірі 1/3 частини з усих видів її доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, - з 02.08.2018 року і до досягнення дитиною, - ОСОБА_6 повноліття, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_11.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.