Справа № 676/5294/18
Номер провадження 2/676/2316/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

19 жовтня 2018 року Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючоїсудді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщення та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Першої Кам'янець-Подільської держнотконтори Кучеруком В.М. 12.11.1992 року, реєстр за № 2-4852. ОСОБА_2 розірвав шлюб із ОСОБА_5 що підтверджується рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 09.07.2012 року. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18.07.2012 року розподілено майно подружжя визначивши за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 1/2 частині квартири. Відповідач є сином позивача, зареєстрований як член сім'ї в його частці, однак за вказаною адресою не проживає більше п'ятнадцяти років, комунальні платежі та витрати на обслуговування житла не сплачує, речей належних відповідачу в квартирі не має. Відповідач фактично виселився з квартири, переїхав проживати за іншою адресою, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю, отриманні субсидії. Тому просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

В суді позивач та його представник позов підтримали, просять задовольнити.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши позивача та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Першої Кам'янець-Подільської держнотконтори Кучеруком В.М. 12.11.1992 року, реєстр за № 2-4852, ОСОБА_2 є власником квартири.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18.07.2012 року розподілено майно між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 1/2 частині квартири.

Відповідно до довідки, виданої КП «Управлінська компанія «Житловик» Кам'янець-Подільської міської ради» № 06-02/966 від 31.05.2018 р., згідно записів домової книги в частині квартири, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживає.

Актом перевірки паспортного режиму від 02.04.2003 р., 10.07.2003 р., 03.09.2012 р., 20.09.2003 р., 05.03.2015 р., 31.05.2018 р., 26.07.2018 р., 30.08.2018 р., 25.09.2018 р., встановлено, що ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, ? частина якого належить ОСОБА_2, зареєстрований, але не проживає біля 15 років.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним, підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї належать чоловік, діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом та ведуть із наймачем(власником) спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду проказали, що ОСОБА_4 не проживає в квартирі ОСОБА_2 більше 18 років, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, його особистих речей в квартирі немає, жодних перешкод в проживанні ОСОБА_4 в квартирі ОСОБА_2 не чинив.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Поважність причин відсутності відповідача за вищезазначеною адресою судом не встановлено.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений згідно п. 9, ч.1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265, 280 ЦПК України,ст..ст. 317, 321, 391, ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщення та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 виданий Кам'янець-Подільським МВ УМВСУ в Хмельницькій області, 23.05.2002 р.

Відповідач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт громадянина України серія НОМЕР_4, виданий Кам'янець-Подільським МВ УМВСУ в Хмельницькій області, 05.02.2002 р. зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.