Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 444/514/16-ц

провадження № 61-9135св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2016 року у складі судді Ясиновського Р. Б. та рішення апеляційного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПАТ «СК «Провідна») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-пранспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 06 січня 2015 року о 00 год 30 хв. в селі Глинськ по вулиці Л. Українки, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зіткнення з припаркованим на правому узбіччі дороги автомобілем марки «Мерседес Бенз 124» державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого завдав транспортним засобом механічних пошкоджень.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року у справі № 444/259/15-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 47 512,43 грн, відповідно до договору про врегулювання страхового випадку. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Провідна».

Відповідно до звіту вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 51301 від 30 січня 2015 року, вартість матеріального збитку становить 72 812,43 грн. Належний позивачу автомобіль ремонту не підлягає.

Відповідно до звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 254 471,00 грн, а ринкова вартість автомобіля становить 72 812,43 грн. На виготовлення звіту позивачем затрачено кошти в сумі 600,00 грн.

Тому, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь 25 300,00 грн матеріальної шкоди та 600,00 грн витрат на складання звіту.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 22 812,43 грн, а також судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «СК «Провідна» виплатила страхове відшкодування ОСОБА_1 згідно полісу від 25 грудня 2014 року, а страхова сума за шкоду, заподіяну майну, обмежена сумою 50 000,00 грн. Шкода, завдана ОСОБА_2 становить 72 812,43 грн, тому сума стягнення дорівнює 22 812,43 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 20176 року змінено в частині розподілу судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 468 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача 25 300,00 грн матеріальної шкоди та 600,00 грн витрат за складання звіту. Оскільки позовні вимоги задоволенні у розмірі 23 412,43 грн, тому судові витрати підлягають сплаті в розмірі 468,00 грн.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що суд не вправі відмовити в позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У вересні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 28 серпня 2016 року і рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2016 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що не досліджено доказів, не вирішено питання передачі залишків транспортного засобу. ОСОБА_1 отримала суму відшкодування, яка перевищує розмір заподіяного збитку.

Крім того, суди не врахували правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ СК «Провідна» згідно полісу №АІ/2539924/1414/14. Строк дії полісу з 25 грудня 2014 року по 24 грудня 2015 року.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Встановлено, що відповідно до полісу № АІ/253 9924/1414/14 від 25 грудня 2014 року страхова сума за шкоду, заподіяну майну обмежена сумою 50 000,00 грн.

10 липня 2015 року ПАТ «СК «Провідна» виплатила позивачці страхове відшкодування у розмірі 47 512,43 грн.

Суди попередніх інстанцій врахували вимоги вказаних норм права та дійшли вірного висновку, що виплаченої ПАТ СК «Провідна» суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, а тому заподіювач такої шкоди - ОСОБА_4 зобов'язаний оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) відповідно до вимог статті 1194 ЦК України.

Аргументи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів касаційну скаргу залишає без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2016 року в незмінній частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель В. М. Коротун
В. П. Курило