Провадження № 2/761/3111/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача 1: ОСОБА_2,

представника відповідача 1: ОСОБА_3,

представника відповідача 2: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист честі, гідності, ділової репутації, шляхом визнання інформації недостовірною; зобов'язання спростувати недостовірну інформацію;

в с т а н о в и в :

В червні 2017р. позивач ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-9 т. 1) до відповідачки ОСОБА_2, в якому просив суд:

1. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність, негативно впливає на ділову репутацію позивача інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4. о 17:04 на електронному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_6 яку викладено відносно позивача у наступних фрагментах:

- ІНФОРМАЦІЯ_7

- ІНФОРМАЦІЯ_8- ІНФОРМАЦІЯ_9

29 січня 2018р. представником позивача було подано до суду клопотання про залучення до справи, в якості співвідповідачів: ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 138-140 т.1), зазначене клопотання сторони позивача було задоволено судом, та залучено зазначених осіб, в якості співвідповідачів.

Крім того, 29 січня 2018р. стороною позивача було подано до суду заяву про зміну предмету позову (а.с. 157-159 т.1), яку було прийнято судом до розгляду, і відповідно до якої сторона позивача просила суд:

1. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність, негативно впливає на ділову репутацію позивача інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4. о 17:04 на електронному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_6 яку викладено відносно позивача у наступних фрагментах:

- ІНФОРМАЦІЯ_7

- ІНФОРМАЦІЯ_9- ІНФОРМАЦІЯ_10.

2. Зобов'язати ОСОБА_6 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на електронному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_6 тексту спростування: «ІНФОРМАЦІЯ_11 о 17:04 на електронному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_5» була опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_12» заявила, что ее помещение захватили люди из «Народного фронта», де ОСОБА_2 висловила для широкого загалу інформацію про те, що ОСОБА_5 причетний до злочинів щодо корупції та рейдерства спортивного клубу «ІНФОРМАЦІЯ_13». Ці відомості не відповідають дійсності і дана інформація є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5», не пізніше місяця з дня набрання рішення суду законної сили, без редагування тексту повідомлення та/або будь-якого коментаря до нього.

3. Зобов'язати ОСОБА_7 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на електронному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_6 тексту спростування: «ІНФОРМАЦІЯ_11 о 17:04 на електронному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_5» була опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_12» заявила, что ее помещение захватили люди из «Народного фронта», де ОСОБА_2 висловила для широкого загалу інформацію про те, що ОСОБА_5 причетний до злочинів щодо корупції та рейдерства спортивного клубу «ІНФОРМАЦІЯ_13». Ці відомості не відповідають дійсності і дана інформація є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5», не пізніше місяця з дня набрання рішення суду законної сили, без редагування тексту повідомлення та/або будь-якого коментаря до нього.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4. відповідачкою ОСОБА_2 у вищезазначеній статті, про позивача, як громадського діяча та народного депутата України була поширена серед необмеженого кола осіб вище наведена інформація (фрази та вислови), яка на думку сторони позивача є недостовірною, образливою, оскільки принижує його честь і гідність, звинувачуючи його у вчиненні низки кримінальних правопорушень, перебуваючи на посаді народного депутата.

З метою захисту порушеного права, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, які зазначені в позові, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову. Звертала увагу суду, що в позасудовому порядку вирішити спір не можливо, наголошуючи, що факти поширення та те, що інформація, яка була є недостовірною підтверджують відповідними експертизами.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник проти позову заперечували, надавши суду відзив на позов (а.с. 1-5 т.2), зазначивши, що дійсно стороною відповідача ОСОБА_2 було проведено публічно прес-конференцію, яка надавалась необмеженому колу представників засобів масової інформації, але це було пов'язано з тим, що на думку відповідачки мало місце «рейдерське захоплення» приміщення, в якому розташовано підприємство родини відповідачки Спортивний клуб «ІНФОРМАЦІЯ_14», і з метою привернення уваги суспільства. Відповідачка повідомила, що дійсно нею були зазначені вищенаведені вислови та фрази відносно позивача, оскільки вона вважає, що він є причетним до зазначених подій, проте сторона відповідача вважає, що ці вислови та фрази є виключно оціночними судженнями відповідачки стовно відповідних подій.

В свою чергу представником позивача було подано відповідь на відзив на позов відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 41-44 т.2), в якому сторона позивача зазначала, що вислови та фрази, які були оголошені відповідачкою на думку сторони позивача є не оціночними судженнями, а фактичними твердженнями відповідачки.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засідання проти позову заперечив, надавши до суду відзив на позов (а.с. 82-85 т.2), в якому сторона зазначала, що відповідач ОСОБА_6 жодним чином не порушує права сторони позивача, оскільки відповідач є власником свідоцтва на знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_5», проте він не є власником інтернет - ресурсу (веб-сайту та веб-сторінки) ІНФОРМАЦІЯ_15 і не може нести відповідальність за поширення інформації, яка на думку сторони позивача є недостовірною, а тому сторона відповідача ОСОБА_6 просить суд залишити позов без задоволення в цій частині вимог до ОСОБА_6

В свою чергу представником позивача було подано на адресу суду відповідь на відзив на позов відповідача ОСОБА_6, з зазначенням того, що сторона відповідача безпідставно вважає, що не повинна нести відповідальність за поширення недостовірної інформації відносно позивача, а наявність свідоцтва про знак для товарів та послуг не позбавляє сторону відповідача здійснити реєстрацію відповідного інтернет - ресурсу.

Відповідач ОСОБА_7, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, поважності причин неявки суд не повідомив, свого представника до суду не направив, відзив на позов не подавався.

Експерт ОСОБА_8 суду пояснила, що нею дійсно було складено висновок експерта від 12 жовтня 2017р. за № 561/1, відповідно до якого було проведено судово - лінгвістичне експертне дослідження статті «ІНФОРМАЦІЯ_12» заявила, что ее помещение захватили люди из «Народного фронта», в ході якого експерт дійшла до висновку, що ОСОБА_2 звинувачує ОСОБА_5 у втручанні у здійснення правосуддя та в участі у неправомірному захопленні майна фітнес клубу «ІНФОРМАЦІЯ_13», в тому числі насильницьким шляхом; інформація є негативного характеру відносно ОСОБА_5, зміст якої полягає у звинуваченні останнього у причетності до вчинення певних неправомірних дій.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що ІНФОРМАЦІЯ_4. о 17:04 на електронному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно нього була поширена відповідачкою ОСОБА_2, інформація, яка містяться у наступних фразах та висловах:

- ІНФОРМАЦІЯ_7

- ІНФОРМАЦІЯ_16- ІНФОРМАЦІЯ_17

В судовому засіданні сторона відповідача ОСОБА_2 не заперечувала щодо поширення нею зазначеної вище інформації відносно позивача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12, 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Згідно ч. 1, 2, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та

доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

В судовому засіданні представник позивача зазначала, що позивач ніколи не спілкувався ні з позивачкою ні з членами її сім'ї, а також звертала увагу суду, що позивачу не було вручено повідомлення про підозру у будь-якому кримінальному провадженні (а.с. 49-51 т.1).

Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача ОСОБА_2 не було надано суду доказів, в порядку ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження обставин спілкування сторони позивача з стороною відповідача по обставинам викладеним у вищенаведеній статті, а тому суд приходить до висновку, що нижче наведені фрази та вислови, які були поширені позивачкою відносно позивача, ІНФОРМАЦІЯ_4., відносно нього в мережі «Інтернет» в статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_17), а саме:

- ІНФОРМАЦІЯ_7

- ІНФОРМАЦІЯ_17».

Стосовно вимог позивача про визнання недостовірною інформації, яка міститься в фразах:

- - ІНФОРМАЦІЯ_18

- ІНФОРМАЦІЯ_19 то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки є оціночними судженнями відповідачки, щодо певних подій та щодо дій певних осіб.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги положення ст. 13 ЦПК України, а також те, що відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 не є власниками веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_15 а тому вимоги позивача (п. 2, 3 заяви про зміну предмету позову (а.с. 157-159 т.1) не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 3, 32, 34, 62, 68 Конституції України; ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до цієї Конвенції; ст. ст. 201, 277, 280, 297 ЦК України; ст. 30 Закону України «Про інформацію»; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_3 ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, шляхом визнання інформації недостовірною; зобов'язання спростувати недостовірну інформацію - задовольнити частково.

Визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію поширену ІНФОРМАЦІЯ_4., відносно нього в мережі «Інтернет» в статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_21» заявила, что ее помещение захватили люди из ІНФОРМАЦІЯ_20 саме:

- ІНФОРМАЦІЯ_7

- ІНФОРМАЦІЯ_22

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 640,0 /шістсот сорок/ грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 30 листопада 2018р.

Суддя: