АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6600/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року місто Київ

справа № 2607/13708/12

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Невідомої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року про відмову у задоволенні скарги, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С., у справі за скаргою заявника публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії та постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гавриліва АндріяВолодимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року заявник ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив:

визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гавриліва А.В. по виконавчому провадженню №52466128 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 27 грудня 2017 року;

скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гавриліва А.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 грудня 2017 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 03 квітня 2013 року Подільським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у справі за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого з останньої було стягнуто на користь банку заборгованість у розмірі 4358661,70 грн. та судовий збір у розмірі 3219 грн.

Вказував, що 01 червня 2013 року Подільським районним судом міста Києва видано виконавчий лист та постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гавриліва А.В. від 05.10.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Зазначав, що 03 січня 2018 року АТ «Родовід банк» отримав постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувану, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення.

Посилався на те, що державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не здійснено усі необхідні дії для виконання рішення суду.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року у задоволенні скарги ПАТ «РОДОВІД БАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції заявник ПАТ «РОДОВІД БАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи,просив скасувати ухвалу судута постановити нову, якою скаргу задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ГаврилівимА.В. при винесенні оскаржуваної постанови від 27 грудня 2018 року ВП №52466128 всупереч основному принципу ефективного та своєчасного виконання рішення суду не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначав, що державним виконавцем проігноровано факт того, що в стягувача АТ «РОДОВІД БАНК» на підставі договору іпотеки, посвідченого 24 листопада 2006 року приватним нотаріусом КМНО Лакуста М.І. за реєстраційним №1191, перебуває в іпотеці квартира АДРЕСА_1, та яка належить боржнику ОСОБА_2, а тому вважає, що державним виконавцем не були проведені всі виконавчі дії по зверненню стягненню на вказане майно у відповідності Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», що нанесло шкоду законним та охоронюваним інтересам стягувана АТ «РОДОВІД БАНК».

Посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано вимоги ч.4 ст.441 ЦПК України та п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, старшим державним виконавцем не було подано до суду подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України для спонукання виконання боржником рішення.

Вказував, що відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем Гаврилівим А.В. не було вжито належних заходів по розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до відповідного відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат, до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення його у реєстр як спадкоємця, до відповідного Відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків), до відповідного управління житлового господарства про надання довідки Форми №3 про зареєстрованих та мешкаючих осіб, безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів, що належить йому, та яке знаходиться у інших осіб (дебіторська заборгованість), до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, до Територіального центру зайнятості щодо перебування боржника на обліку, до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником чи його подружжям цивільних повітряних суден та не вчинено інших дій, передбачених законодавством, не було здійснено виїзд за місцем реєстрації/проживання боржника.

Відзиву на апеляційну скаргу заявника ПАТ «РОДОВІД БАНК» від державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гавриліва А.В. та заінтересованої особи ОСОБА_2 адресу Апеляційного суду міста Києва не надійшло.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання апеляційного суду заявник не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В апеляційній скарзі ПАТ «РОДОВІД БАНК» просив розглядати справу за відсутності представника заявника.

Державний виконавець Гаврилів А.В. та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії і рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гавриліва А.В. ПАТ «РОДОВІД БАНК» посилався на те, що всіх, передбачених ст.ст.10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду виконавцем вчинено не було, а тому оскаржувана постанова є такою, що винесена передчасно.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених вимог, оскільки ПАТ «РОДОВІД БАНК» не зазначено, які саме необхідні дії не були здійснені державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2016 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2607/13708/12, виданого Подільським районним судом міста Києва від 01 червня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості у розмірі 4358661,70 грн. та судового збору у розмірі 3219 грн.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гавриліва А.В. від 05 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №52466128, копія яких міститься у матеріалах справи державним виконавцем Гаврилівим А.В. вчинялися ряд дій, в межах його повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», направлені на примусове виконання рішення суду.

Так, державним виконавцем, з метою виявлення рахунків боржника, встановлення місця її роботи, 24 січня 2017 року були направлені електронні запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, однак, згідно повідомлення Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України інформація про місце роботи боржника, отримання нею пенсії, інших доходів та відкритих рахунків відсутня (а.с.42-45).

З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем 02 серпня 2017 рокувинесено постанову про арешт майна боржника.

02 серпня 2017 року державним виконавцем з метою повного та своєчасного виконання рішення суду було направлено вимогу до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку міста Києва, Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Головного управління Держпраці у Київській області, Державіаслужби, Укртрансбезпеки про надання інформації про наявність майна зареєстрованого за боржником ОСОБА_2

Відповідно до даних АІС містаКиєва та НАІС МВС України транспортних засобів за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано.

Згідно повідомлення Головного управління Держпраці у Київській області №1112/8324 від 15 серпня 2017 року великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби за боржником ОСОБА_2 не зареєстровані(а.с.50).

Як вбачається зповідомлення Державіаслужби №12.1.14-8363-17 від 15 серпня 2017 року повітряні судна за боржником ОСОБА_2 не реєстровані(а.с.53).

Відповідно до листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №10/01/17705 від 11 вересня 2017 року боржник ОСОБА_2, серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10% з статутного капіталу), відсутній (а.с.52).

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Київській області №52466128/11 від 02 серпня 2017 року відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ОСОБА_2 відсутні (а.с.51).

Як вбачається зІнформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстр нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, за боржником не зареєстровано (а.с.38-41).

27 грудня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим А.В. винесено постанову про повернення виконавчого листа №2607/13708/12 стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, а здійснені заходи щодо його розшуку виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року встановлює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначені положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.10 цього Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу. Вказане рішення оформлюється постановою. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання (ст. ст 13, 37 Закону).

Оскільки з долучених до матеріалів справи та досліджених судом копій документів виконавчого провадження №52466128 вбачається, що за результатами вчинених державним виконавцем дій, спрямованих на з'ясування майнового стану боржника, місця її роботи, можливих доходів, пенсії та коштів на рахунках, було встановлено, що за ОСОБА_2не рахуються зареєстрованимина праві власності транспортні засоби, а відомостей щодо грошових коштів та її працевлаштування також не виявлено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у державного виконавця були наявні правові підстави для прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, у відповідності до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

А відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання дій і рішень державного виконавця у виконавчому провадженні №52466128 незаконними та правильно відмовив у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході виконання державним виконавцем виконавчого листа №2607/13708/12 не були вжиті всі необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення реального виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №52466128 в ході здійснення виконавчого провадження державний виконавець звертався з рядом запитів до державних органів, які обліковують інформацію щодо доходів, виплат, що отримуються особами, а також щодо рухомого і нерухомого майна, належного особам на праві власності, та за результатами таких дій у ОСОБА_2 майна, на яке можливо звернути стягнення, не було виявлено.

Крім того, державним виконавцем також було здійснено запит до Державної фіскальної служби України щодо отримання відомостей про джерела отримання доходу боржника - фізичної особи та номерів рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-рпідприємцями. До такої інформації, яка обробляється органами фіскальної служби, належать, зокрема, відомості про можливі доходи від цінних паперів, отримані боржником страхові виплати, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна, інші офіційно здійснені виплати та грошові надходження, інформація щодо відкритих рахунків

Так як за результатами пошуку в системах Державної фіскальної служби України не було виявлено жодних записів щодо джерел формування доходів ОСОБА_2 та відкритих на її ім'я рахунків, у державного виконавця не було підстав для вчинення додаткових запитів, а тому доводи скарги в частині не направлення запитів до Головного управління статистики відповідної області, Відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат, Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру, відповідного Відділу архітектури, відповідного управління житлового господарства, ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, Територіального центру зайнятості, Державної авіаційної служби України є безпідставними.

Як встановлено з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24 січня 2017 року квартира, за адресою: АДРЕСА_1 перебуває під арештом на підставі постанови б/н від 20 жовтня 2011 року відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві з метою забезпечення виконання рішення суду по в/п1373/4.

Тобто, апелянт є іпотеко держателем вищевказаного майна, а відтак він має можливість звернути стягнення на дане майно у визначений законом спосіб.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не були проведені всі виконавчі дії по зверненню стягненню на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить боржнику ОСОБА_2, що нанесло шкоду законним та охоронюваним інтересам стягувана АТ «РОДОВІД БАНК» є надуманими.

Положеннями статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, повернення ПАТ «РОДОВІД БАНК» виконавчого листа №2607/13708/12 жодним чином не обмежує його права на виконання рішення суду, не позбавляє можливості на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання в будь-який час в межах визначеного ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічного строку.

При цьому, банк має визначену ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сукупність прав щодо участі у виконавчому провадженні, зокрема, право заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Отже, за наявності у стягувача інформації щодо можливих джерел доходу боржника чи необхідності перевірки належності йому певного майна, ПАТ «РОДОВІД БАНК» має право при повторному пред'явленні виконавчого листа до виконання заявити виконавцю відповідне клопотання про вчинення виконавчих дій, для перевірки такої інформації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ПАТ «РОДОВІД БАНК» відсутні.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

: