Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/963/17 Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 5 Доповідач Коломієць О.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуАпеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу № 285/963/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати грошової компенсації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2017 року, яке ухвалено суддею Савицькою Л.Й. в м. Новоград-Волинському Житомирської області

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду, в якому просила припинити право власності ОСОБА_3 на 7/72 частин у будинковолодінні по вул. Переяславська, 30 у місті Новоград-Волинську, стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_3 у розмірі 8914 грн. 60 коп. та визнати за нею право власності на 7/72 частин будинковолодіння по вул. Переяславська, 30 у місті Новоград-Волинську .

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 7/18 та 7/72 частин будинковолодіння по вул. Переяславська, 30 у місті Новоград-Волинську. Також співвласником даного домоволодіння є відповідач ОСОБА_3, якому належить 7/72 частки. При цьому посилається на те, що частка відповідача у домоволодінні є незначною, виділити частку в натурі можливо, спільне користування та володіння нерухомим майном між сторонами неможливе. Також зазначала, що припинення права власності відповідача на частку власності у будинковолодінні не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки відповідач ніколи не користувався даним майном.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Ухвалюючи рішення, суд дійшов помилкового висновку, що суттєвою умовою при вирішенні даного позову є згода відповідача з розміром компенсації за частку в майні та її виплата позивачем за користування житлом. При цьому судом не враховано, що частка відповідача у майні є незначною, в натурі виділена бути не може, спільне користування будинком між сторонами є неможливим. Також зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про необхідність саме позивачу в порядку ст. 364 ЦК України звернутись до суду з позовом про виділ її частки в натурі, оскільки розмір частки відповідача в порівнянні з позивачем є незначною і становить лише 7/72 частки (4,88 кв.м. площі будинку), а тому саме відповідачу доцільніше було б звернутись з таким позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги визнала частково, не заперечувала проти припинення права власності її довірителя на частку в майні з виплатою грошової компенсації в розмірі 36 653 грн., відповідно до висновків судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 26.12.2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що частка відповідача в домоволодінні не може бути виділена в натурі і вона є неподільною, а також, що спільне володіння і користування спірним майном є неможливим. Крім того, сторонами не погоджений розмір грошової компенсації за частку відповідача в майні.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2016 року належить на праві власності 7/18 ід. часток житлового будинку з прибудовами №30 по вулиці Переяславська в м. Новоград-Волинський Житомирської області, житловою площею 50,3 кв.м., загальною площею 74,57 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 755 кв.м.

В порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 стали власниками по 7/72 часток кожний даного домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 жовтня 2016 року (а.с.15).

В подальшому, третя особа ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року, відчужив позивачу ОСОБА_2 належних 7/72 ід. часток у праві власності на домоволодіння.

Предявивши позов до ОСОБА_3 про припинення його права на частку у спільному майні позивач ОСОБА_2 на обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що частка відповідача у домоволодінні є незначною та не може бути виділена в натурі, останній ніколи не проживав у спірному будинку, а фактично мешкає з сім'єю в будинку № 10 по вул. Тургенєва у м. Новоград-Волинському, і таке припинення не завдасть шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї.

З пояснень відповідача та його представника під час судового розгляду справи вбачається, що останній не заперечує щодо припинення його права на частку в майні, проте не погоджується із сумою грошової компенсації, яка була визначена позивачем в розмірі 8914 грн. 60 коп., відповідно до висновку ПП «Україна-Експерт-Центр» від 13.01.2017 року (а.с.5,71,72).

Згідно зі ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Згідно правових висновків, що містяться у постановах Верховного Суду України у справах №6-37цс13 від 15.05.2013 року та № 6-68цс14 від 02.07.2014 року, аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.1-3 ч.1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня 1991р. № 7 (з відповідними змінами та доповненнями) роз'яснив, що розмір грошової компенсації за неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 10 ЦПК України (№ 1618-ІV від 18.03.2004р.) не попередив позивача про наслідки вчинення чи невчинення процесуальних дій, не розяснив позивачу, з урахуванням її вимог та позиції відповідача щодо вирішення спору, необхідність призначення у справі судової експертизи для визначення дійсної ринкової вартості спірного майна.

Під час апеляційного розгляду, з метою визначення можливості виділення частки відповідача в натурі у будинку та її дійсної вартості, у справі була призначена та проведена оціночна-будівельна та будівельно-технічна експертиза (а.с.106).

З висновку судової експертизи № 585/12-2017 від 26.12.2017р. вбачається, що виділити відповідачу ОСОБА_3 7/72 часки у вигляді окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сімєю, як передбачено вказаною постановою Пленуму ВСУ, а також за умови здійснення добудови до житлового будинку по вул. Переяславській, 30 у м.Новоград-Волинський Житомирської області, не вбачається можливим, оскільки частка співвласника в розмірі 11/160 в одиницях площі не відповідає вимогам ДБН щодо розміру площі загальної кімнати. Крім того, при зазначеному варіанті не будуть дотримані та виконані вимоги пунктів 2.22, 2.24, 2.27, 2.28, 2.30, 3.2 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та пунктів 8.11, 8.12, 8.13 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Також зазначено, що дійсна ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 74,57 кв.м., з господарським будівлями, спорудами та земельною ділянкою площею 755 кв.м., що розташовані за адресою : Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Переяславська, 30, станом на дату проведення дослідження становить 377 000 грн.

При цьому, вартість земельної ділянки площею 755 кв.м. становить 51 500 грн., в тому числі 7/72 частки 5 007 грн.; вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 325 500 грн., в тому числі вартість 7/72 частки - 31 646 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 внесла визначену судовим експертом суму вартості 7/72 часток даного домоволодіння на депозитний рахунок суду, а саме : в розмірі 8914 грн. 60 коп. на депозитний рахунок Новоград-Волинського райсуду Житомирської області згідно квитанції № 0.0.732856501.1 від 23 березня 2017 року та в розмірі 27 738 грн. 40 коп. на депозитний рахунок Апеляційного суду Житомирської області, згідно квитанції № 0.0..1 від 12 квітня 2018 року.

Враховуючи, що наданими сторонами доказами доведено, що частка відповідача у домоволодінні є незначною та не може бути виділена в натурі; ОСОБА_3 ніколи не проживав у спірному будинку та фактично мешкає з сім'єю в будинку № 10 по вул. Тургенєва у м. Новоград-Волинському; спільне володіння і користування сторонами спірним майном є неможливим; припинення права власності на 7/72 часток спірного домоволодіння не завдасть шкоди відповідачу як співвласнику, крім того останній не заперечує проти такого припинення права власності; приймаючи до уваги дотримання позивачем вимог ч.2 ст. 365 ЦК України та внесення на депозитний рахунок суду ринкової вартості 7/72 частин спірного житлового будинку у сумі 36 653 грн., колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового - про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності із стягненням з позивача на користь відповідача ринкової вартості належної йому частки.

З урахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача половину витрат понесених за проведення судової експертизи в розмірі 1980 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати грошової компенсації.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 7/72 частин у будинковолодінні по вул. Переяславська, 30 у місті Новоград-Волинську Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_2(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання : 11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Переяславська, 30) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса проживання : 11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Тургенєва, 10) грошову компенсацію вартості належної йому частки у будинковолодінні по вул. Переяславська, 30 у місті Новоград-Волинську Житомирської області у розмірі 36 653 грн., які внесені ОСОБА_2 в розмірі 8914 грн. 60 коп. на депозитний рахунок Новоград-Волинського райсуду Житомирської області згідно квитанції № 0.0.732856501.1 від 23 березня 2017 року та в розмірі 27 738 грн. 40 коп. на депозитний рахунок Апеляційного суду Житомирської області згідно квитанції № 0.0..1 від 12 квітня 2018 року.

Визнати за ОСОБА_2право власності на 7/72 частин будинковолодінні по вул. Переяславська, 30 у місті Новоград-Волинську Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса проживання : 11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Тургенєва, 10) на користь ОСОБА_2(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання : 11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Переяславська, 30) понесені судові витрати за проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи в розмірі 1980 грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий: Судді: