Постанова

Іменем України

06 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 796/185/2018

провадження № 61-43649ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи (сторони третейського розгляду):

заявник (відповідач в третейському спорі) - ОСОБА_4,

заінтересована особа (позивач в третейському спорі) - публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року у складі судді: Вербової І. М., повний текст якої складено 14 серпня 2018 року, за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулася із заявою до Апеляційного суду м. Києва про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 691/14 від 28 квітня 2014 року, за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № R0В від 24 травня 2012 року.

У заяві ОСОБА_4 вказувала, що оригінал рішення третейського суду вона отримала лише 29 травня 2018 року, тому строк оскарження цього рішення не пропущений.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року заяву ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 691/14 від 28 квітня 2014 року, за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №R0В від 24 травня 2012 року повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що строк, передбачений пунктом 1 частиною п'ятою статті 454 ЦПК України є преклюзивним (присічним), тобто його закінчення є безумовною підставою для повернення поданої заяви. Можливість його поновлення нормами ЦПК України не передбачена. Заява сторони у справі, розглянутій третейським судом, ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №691/14 від 28 квітня 2014 року, за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № R0В від 24 травня 2012 року, направлена через чотири роки з дня ухвалення рішення третейським судом.

31 серпня 2018 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 не брала участі у справі, тому строк на оскарження рішення третейського суду не пропущений. ОСОБА_4 не було повідомлено про місце, дату та час судового розгляду. Вказує, що справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Крім того, третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Відзиви від інших учасників справи до Верховного Суду не надходили.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви особі, яка її подала, проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. В такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні в справі матеріали, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Верховний Суд встановив, що оскаржене ОСОБА_4 рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 квітня 2014 року було ухвалено у справі № 691/14 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № R0В від 24 травня 2012 року.

ОСОБА_4 була відповідачем тобто, стороною у справі, розглянутій третейським судом.

Із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 691/14 від 28 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду лише 07 серпня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 454 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п'ятою або шостою цієї статті, повертається (частина сьома статті 454 ЦПК України).

Тлумачення частини першої статті 127, пункту 1 частини п'ятої статті 454, частини сьомої статті 454 ЦПК України строк подання заяви про скасування рішення третейського суду стороною в справі, розглянутій третейським судом, є преклюзивним (присічним). Закінчення вказаного строку є безумовною підставою для повернення поданої заяви. Можливість його поновлення нормами ЦПК України не передбачена.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок, зокрема, зроблений упостановах: Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 червня 2018 року у справі № 795/305/18-ц; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 796/151/2018; Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2018 року у справі № 796/107/2018.

Встановивши, що ОСОБА_4 пропустила визначений процесуальним законодавством строк подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 691/14 від 28 квітня 2014 року, суд першої інстанцій зробив правильний висновок про повернення заяви.

Аргумент апеляційної скарги про те, що строк подання заяви про скасування рішення третейського суду не пропущений, адже його оскарження відбулося в межах дев'яноста днів з моменту, коли ОСОБА_4 дізналася про його існування, колегія суддів відхиляє. Оскільки ОСОБА_4 є стороною у справі, що розглянута третейським судом, відповідачем, а тому преклюзивний строк подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 691/14 від 28 квітня 2014 року закінчився зі спливом дев'яноста днів з дня прийняття рішення. Інший порядок обчислення строку подання заяви про скасування рішення третейського суду процесуальним законодавством не передбачено.

Колегія суддів відхиляє інші аргументи апеляційної скарги, оскільки вони стосуються оскарження рішення третейського суду, що не є предметом перегляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін. Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель