Справа № 489/6953/18
Номер провадження 2/489/2878/18
УХВАЛА

06 грудня 2018 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Тихонової Н. С., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 31952/18-Вх

за позовом про поділ майна набутого під час шлюбу,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

встановив

08 листопада 2018 року позивач звернувся з позовною заявою про поділ майна набутого під час шлюбу .

Згідно з вимогами чинного законодавства звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві повинні мітитися зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються .

З поданої заяви вбачається, що позивач заявив вимогу про стягнення з ОСОБА_2 вартість 1/2 частини спільного майна подружжя, виходячи з вартості цього майна на теперішній час, проте перелік майна , зазначений у мотивувальній частині та прохальній частині не тотожній.

Позивач зазначає, що за час спільного проживання з відповідачем було придбано майно на загальну суму 7500 доларів США.

Проте, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 визначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Крім того, гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є законним платіжним засобом в Україні відповідно до статті 99 Конституції України та статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Тому, позивачу потрібно надати нову редакцію позовної заяви із зазначенням вартості спірного майно, відповідно до норм чинного законодавства (в гривні).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Предметом позову є наступне нерухоме майно: 1/2 частини нежитлового приміщення магазину загальною площею 33,6 кв.м., за літ. А-1, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. 9 Поздовжня, 21. Також не визначена вартість 1/2 частини житлового будинку , загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 71,3 кв.м., що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 9 Поздовжня,21-а, та не визначена вартість 1/2 части транспортного засобу марки Nissan maxima, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

При цьому, ціна позову визначена позивачем у сумі 70 480 грн. 00 коп.

Однак, суд вважає, що станом на листопад 2018 року зазначена позивачем вартість спірного майна не відповідає дійсній ринкова вартості цього майна.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру, визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Відповідно до ч. 2 ст.176ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Відповідно ст.4Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Отже, під час підготовки справи аналізуючи ринкову вартість, подібного за характеристиками до спірного майна, у мережі Інтернет, суд вважає, що дійсна ринкова вартість загального обсягу спірного майна перевищує 881 000 грн. 00 коп.

Відтак, судовий збір, який підлягає сплаті за подачу позову про поділ майна, набутого під час шлюбу, з урахуванням граничного розміру судового збору встановленого ЗУ «Про судовий збір» складає 8810 грн. 00 коп.

Позивачем до позову долучено первісний платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Таким чином, позивачу потрібно доплатити судовий збір, з урахуванням сплаченого судового збору в розмірі 8105 грн. 20 коп.

Отже, позивачу потрібно визначитись з обсягом спірного майна із зазначенням вартості, відповідно до національної валюти (гривні), доплатити, судовий збір, засвідчити належним чином копії доданих до позову документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив

Залишити без руху позовну заяву про поділ майна набутого під час шлюбу, позивач: ОСОБА_1, відповідач: ОСОБА_2 .

Надати позивачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С. Тихонова