Провадження № 2/522/3537/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі:судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.06.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з нею заборгованість за кредитним договором у розмірі 524 132,77 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 04.07.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №2006/13-2.06/643. Позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 40833 доларів США. Відповідач свої зобовязання з кредитним договором не виконав, тому виникла необхідність у звернені до суду.

Справа надійшла до провадження судді Ільченко Н.А.

Ухвалою суду від 23.06.2017 року провадження у справі відкрите.

Ухвалою суду від 20.02.2018 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано від позивача документи, що мають відношення до кредитного договору.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 року № 901/0/15-18 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у звязку з поданням заяви про відставку, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 16 від 04.04.2018 року, на підставі службової записки помічника судді Ільченко Н.А. Іванової О.І., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін, по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Справа надійшла до провадження суддя Бондаря В.Я. та ухвалою суду від 04.05.2018 року прийнята до провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08.06.2018 року.

У підготовчому засіданні 08.06.2018 року протокольною ухвалою постановлено закрити підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 02.08.2018 року.

До суду 08.06.2018 року надійшов відзив ОСОБА_1 поданий представником ОСОБА_3, згідно якого просили відмовити у задоволенні позову.

Відзив обґрунтований тим, що сума заборгованості у позові та у вимогі про усунення порушень вказана різна. Вказують на відсутність первинної бухгалтерської документація, яка може підтвердити заборгованість та на відсутність документів, що взагалі підтверджують отримання кредитних коштів. Зазначають, що умови кредитного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачі». ОСОБА_1 не була повідомлена про суму заборгованості та необхідність її дострокового повернення. Вказують на сплив позовної давності, щодо стягнення пені.

Відповідь на відзив надійшла до суду 02.07.2018 року, згідно якої представник позивача ОСОБА_4 на спростування заперечень відповідача просив залучити до матеріалів справи виписки по рахунку, докази видачі кредитних коштів, додатки щодо сукупної вартості кредитних договорів.

У судовому засідання була надано представнику відповідача час для ознайомлення з матеріалами справи, наступне судове засідання призначене на 30.10.2018 року.

У судове засідання призначене на 30.10.2018 року сторони не зявилися, розгляд справи було відкладено на 28.11.2018 року.

У судове засідання 28.11.2018 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази на предмет їх належності, допустимості достатності, достовірності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 липня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №20026/13-2.06/643, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40833 доларів США, зі сплатою 12,5% річних (т.1, а.с.5-9).

04.07.2006 року ОСОБА_1 подала заяву про видачу готівки №5-00 (т.1, а.с.29).

У звязку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування в ІБС «FlexCube» сторони виклали договір кредиту в новій редакції, відповідно до якої станом на 12.09.2012 року розмір непогашеного позичальником кредиту, який він отримав на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання згідно договору кредиту №2006/13-2,06/643 від 04.07.2006 року становить 33 209,18 доларів США. Процентна ставка за кредитом становить 12,51%, що вбачається з Договору про внесення змін №2 по Договору кредиту №2006/13-2,06/643 від 04.07.2006 року (т. 1, а.с.10-17).

З договору про внесення змін №3 до Договору кредиту №2006/13-2,06/643 від 04.07.2006 року вбачається, що сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, серед яких 1.1 змінити валюту кредиту та перевести суму кредиту 3 209,18 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 10899,08 дол. США в гривню за курсом 8,12 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення договору загалом становить 358 159,07 гривень (т.1, а.с.20-21).

Додатком №1 до Договору про внесення змін №3 передбачений графік погашення кредиту (т.1, а.с.22).

Договором про внесення змін №7 до Договору кредиту №2006/13-2,06/643 від 04.07.2006 року та додатком №1 до нього встановлено новий графік погашення заборгованості (т.1 а.с.24-26, 28).

Заявою від 07.02.2014 року ОСОБА_1 засвідчила, що в шлюбі не перебуває на час укладення договору про внесення змін №7 (т. 1 а.с.27).

ПАТ «Укрсоцбанк» направляв на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень від 30.05.2017 року, згідно якої банк вимагав сплатити заборгованість за кредитним договором у строк до 30 днів з дня отримання Вимоги (т.1, а.с.33).Кореспонденція була відправлена, проте не була отримана відповідачем та повернулася до банку за закінченням встановленого строку зберігання (т.1, а.с.115-116).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Представник відповідача вказує на відсутність доказів, що підтверджують отримання кредитних коштів ОСОБА_1, проте з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 частково повертала кредитні кошти та укладала з банком додаткові договори, що не може свідчити про неотриманню нею кредиту.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором в повному обсязі, та які б спростовували суму заборгованості, відповідач суду не надав.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Представник ОСОБА_1 вказує на різні суми заборгованості, що вказані у позові та у довідці банку, проте суд не може погодитися з такими запереченнями відповідача, оскільки сума заборгованості, що міститься у позові зменшена на суму пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 40 579,80 грн. та на суму пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 32 871,48 грн., як вбачається з розрахунку вимог банку (т.1 а.с.35-38). Крім того, вимога про стягнення пені та штрафу банком не заявлена, тому доводи відповідача про спливу строку позовної давності щодо пені взагалі не стосуються предмету доказування.

Щодо посилання відповідача про відсутність первинної бухгалтерської документації, суд відзначає наступне.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивач є юридичною особою та зобов'язаний вести бухгалтерський облік своєї господарської діяльності у порядку, встановленому національним законодавством.

Так відповідно пункту 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент виникнення відповідних прав та обов'язків (далі - Положення 254) - первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі.

Пунктом 4.10. Положення 254 встановлено, що первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції .

Згідно пункту 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на момент виникнення відповідних прав та обов'язків, (далі - Положення 705) емітенти зобов'язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов'язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України

Пунктом 4 розділу VII Положення 705 визначено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Представник позивача ОСОБА_4 на підтвердження обґрунтованості вимог банку надав до суду первинну бухгалтерську документацію, зокрема виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 (т. 2 а.с.4-519).

Тож, посилання представника відповідача на відсутність первинної бухгалтерської документації не знайшли свого підтвердження.

Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки конкретних порушень зазначено не було, пунктів договору що не відповідають законодавству України не відзначено.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що зобовязання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, розрахунок заборгованості банку обґрунтований, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 7 861,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 01.06.2017 року, вимоги банку підлягають задоволенню, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 16, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 550-551, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р 0004) заборгованість за кредитним договором №2006/13-2.06/643 від 04.07.2006р. у розмірі 524 132 (пятсот двадцять чотири тисячі сто тридцять дві) гривні 77 копійок, яка складається з наступного:

-Сума заборгованості за кредитом 357 875,07 грн.;

-Сума заборгованості за відсотками 137 571,13 грн.;

-Розмір інфляційних витрат за кредитом 12 877,42 грн.;

-Розмір інфляційних витрат за відсотками 15 809,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р 0004) витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 861 (сім тисяч вісімсот шістдесят одна) гривня 99 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06.12.2018 року.

Суддя: В.Я. Бондар