Дата документу 06.12.2018 Справа № 316/2772/15-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 316/2772/15 Головуючий у 1-й інстанції: Капустинський М.В.
Пр. №22-ц/807/1396/18
УХВАЛА

06 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі головуючого судді - доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Енергодарський УДМС в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за якою апеляційне провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.

Скаржником при подачі вищезазначеної апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому, відповідно до ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 у цій справі оскаржується рішення суду, ухвалене у судовому засіданні 26.01.2016 року. При цьому, також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 була особисто присутня у даному судовому засіданні 26.01.2016 року під час проголошення судом першої інстанції судового рішення (вступної та резолютивної частин) у цій справі, що підтверджується журналом судового засідання (а.с. 24) та звукозаписом останнього, які містяться у матеріалах цієї справи.

Проте, апеляційну скаргу скаржник подав до суду першої інстанції лише 30.11.2018 року (а.с. 35-40), тобто із пропуском 10-денного строку на її подачу понад на 2 (два) роки.

ОСОБА_1 разом із апеляційною скаргою подала заяву про поновлення їй строку (а.с. 43-45) на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, яке обґрунтовує тим, що строк на апеляційне оскарження нею пропущено з поважних причин, оскільки вона була присутня у судовому засіданні 26 січня 2016 року, але не була присутня при оголошенні рішення, копію повного тексту оскаржуваного рішення не отримувала.

У листопаді 2018 року вона звернулась до Сектору реєстрації з приводу надання довідки з місця проживання та з'ясувала, що її знято з обліку за місцем проживання на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 січня 2016 року у цій справі. ОСОБА_1 відразу звернулась до за отриманням правової допомоги, та їй було зазначено про те, що необхідно отримати рішення по справі.

26 листопада 2018 року її представник за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про надання можливості ознайомлення із матеріалами цієї справи та отримання повного тексту оскаржуємого рішення.

Повний текст оскаржуємого рішення суду першої інстанції скаржник отримала через свого представника 27 листопада 2018 року, про мається відмітка в матеріалах цієї справи.

Однак, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки та є необґрунтованими.

Із матеріалів справи вбачається, що належні допустимі докази отримання відповідачем копії повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції у матеріалах цієї справи дійсно відсутні.

Проте, відповідачу ОСОБА_1 ще з 26.01.2016 року було відомо про наявність оскаржуємого рішення суду першої інстанції у цій справі та зміст резолютивної частині цього рішення, оскільки остання була присутня при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення судом першої інстанції у судовому засіданні у цій справі 26.01.2016 року, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання, наявними у матеріалах цієї справи.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 222 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі, тобто до 14.12.2017 року включно, суд першої інстанції мав надсилати копії повного судового рішення лише особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні.

Таким чином, якщо ОСОБА_1 бажала отримати копію саме повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції у цій справі, яка мала бути виготовлена останнім 29.01.2016 року, про що було проголошено у судовому засіданні 26.01.2016 року, то ОСОБА_1 мала звернутись із відповідною заявою до суду першої інстанції у цій справі.

Проте, як вбачається із матеріалів цієї справи, ОСОБА_1 не скористалась цим правом без поважних причин до 2018 року.

Хоча, ОСОБА_1 мала можливість отримати копію повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції у будь-якій час на підставі відповідної заяви з 26.01.2016 року та оскаржити рішення суду першої інстанції у цій справі у встановлений законом строк, а не чекати 2 (роки), поки це зробить за неї її представник, до якого вона звернулась лише у 2018 році.

Учасники справи зобов'язані добросовісно користуватись своїми процесуальними правами (ст. 27 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, ст. 44 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

При вищевикладених обставинах, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами відповідача у цій справі, зокрема: своєчасно не скористалась своїм правом: на отримання копії оскаржуємого рішення суду першої інстанції, правову допомогу представника та подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про зміст резолютивної частини оскаржуємого рішення 26.01.2016 року, навіть, неотримання останньою копії оскаржуємого рішення, не виключало можливості своєчасної подачі останньою вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Строк десять днів на подачу апеляційної скарги для ОСОБА_1 почав збігати саме з 27.01.2016 року та збіг 05.02.2016 року.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При вищевикладених обставинах, вказані скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення із апеляційною скаргою в передбачені законом строки та є необґрунтованими, тому визнані неповажними.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. 294 ЦПК України (в редакції, що діяла до 14.12.2017 року) ст. ст. 357 ЦПК України, перехідні положення ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 січня 2016 року в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - доповідач М.С. Гончар