Справа № 127/2871/16-ц
Провадження № 22-ц/772/1725/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 рокуСправа № 127/2871/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Берегового О.Ю.,

суддів Сопруна В.В., Рибчинського В.П.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Вінницького міського суду Вінницької області Короля О.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про звільнення від обов'язку сплати аліментів та заборгованості по аліментам,

встановив:

У лютому 2016 року ОСОБА_7 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_5 про звільнення від обов'язку сплати аліментів та заборгованості по аліментам.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2013 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_7 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку з тим, що позивач і відповідач виїхали на роботу в Італію, ОСОБА_5 звернулася у суд в м. Сорренто з вимогою до ОСОБА_7 сплатити заборгованість по аліментах і стягнення аліментів у євро.

Згідно приватного акту від 09 жовтня 2014 року, складеного в м. Сорренто країни Італія, ОСОБА_7 зобов'язувався переказувати суму у розмірі 150 євро на місяць ОСОБА_5 на утримання дитини. Крім того, сплатити заборгованість в сумі 2900 євро. З листопада 2014 року позивач перераховував відповідачу на утримання дочки по 175 євро кожного місяця.

Посилаючись на вищенаведене, а також те, що в даному випадку відпали юридичні підстави для стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини згідно рішення Вінницького міського суду від 18 квітня 2013 року, оскільки, на думку позивача, продовження їх стягнення на користь відповідача, яка з дитиною проживає в Італії і отримує аліменти там, порушує його майнові права, ОСОБА_7 просив на підставі ч.2 ст.197 СК України звільнити його від сплати аліментів та заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 року позов задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_7 від сплати заборгованості по аліментах станом на 01 березня 2016 року на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.

В задоволенні позову про звільнення від сплати аліментів відмовлено.

Рішення місцевого суду, в частині задоволення позову, мотивоване тим, що позивач повністю розрахувався із заборгованостю по аліментах, а тому він підлягає звільненню від її сплати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині задоволення позову представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги що положення ч. 2 ст. 197 СК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки заборгованість по сплаті аліментів у позивача виникла не у зв'язку з тяжкою хворобою чи іншою істотною обставиною, а з інших причин.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову учасниками справи не оскаржується, а тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду дійшла до висновку, що апеляційна підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що з 14 вересня 1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01березня 2010 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір'ю, відповідачем у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Сторони виїжджали на роботу в Італію, де ОСОБА_5 зверталася у суд з вимогою до ОСОБА_7 сплатити заборгованість по аліментах та їх стягнення у євро.

Згідно з приватним актом від 09 жовтня 2014 року, складеного в м. Сорренто країни Італія, ОСОБА_7 зобов'язався переказувати суму в розмірі 175 євро на місяць ОСОБА_5 на утримання дочки, як визначено у рішенні українського суду. Крім того, для виконання вироку №73/14 пан ОСОБА_7 зобов'язався сплатити суму 2900,00 Євро для покриття заборгованості, які були розподілені наступним чином:

1000 Євро до 17 жовтня 2014 року;

1000 Євро до 24 жовтня 2014 року;

900 Євро до 30 жовтня 2014 року.

Вказані суми були перераховані позивачем ОСОБА_5 шляхом банківського переказу на її поточний рахунок в банку «Монте Паски» м. Сиена.

З листопада 2014 року позивач перераховував на утримання дочки по 175 Євро до 10 числа кожного місяця.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Казьмірук О.В. по виконавчому провадженню №39368392, станом на 01 лютого 2016 року заборгованість ОСОБА_7 зі сплати аліментів складає 13194,94 грн.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи місцевим судом) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічне положення міститься і в ст. 81 ЦПК України в чинній редакції.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду, що вона виникла у зв'язку з наявністю в нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

На обґрунтування своїх доводів, які були взяті до уваги судом першої інстанції щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами, ОСОБА_7 посилався на те, що вказана заборгованість була погашена ним відповідно до приватного акту від 09 жовтня 2014 року, складеного в місті Соренто країни Італія.

При цьому суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, а саме виникнення заборгованості, якщо така має місце, у зв'язку з тяжкою хворобою позивача або іншими обставинами, що мають істотне значення.

За таких обставин не можна погодитись із висновками місцевого суду про наявність передбачених законом підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, оскільки такі висновки всупереч вимогам частини четвертої статті 60 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) та частини шостої статті 81 ЦПК України ґрунтуються на припущеннях, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Погашення заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_7, на що він звертає увагу, може бути враховане в рамках виконавчого провадження №39368392 відкритого 15 серпня 2013 року на підставі виконавчого листа №127/4851/13-ц виданого 13 серпня 2013 року, відповідно до положень ЗУ "Про виконавче провадження".

В разі наявності спору з приводу наявності (відсутності) заборгованості по сплаті аліментів та її розміру, вказане питання може бути вирішено в порядку визначеному ч. 4 ст. 195 СК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції, при вирішенні спору, неповно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, неправильно оцінив докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті та дав їм неналежну правову оцінку, неправильно визначивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв незаконне судове рішення, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року в частині задоволення позову скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, судовий збір сплачений за її подання, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року в частині задоволення позову скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про звільнення від обов'язку сплати заборгованості по аліментам.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 606,32 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

З оригіналом вірно: О. Ю. Береговий