Провадження № 4-с/524/39/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

26.06.2018 року до суду звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Заяву обґрунтував тим, що 14.06.2018 року скаржник отримав постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-3122/2012. Вважає постанову державного виконавця незаконною. Просить скасувати з тих підстав, що виконавчий лист має бути предявлено до виконання протягом 3 років з дня його винесення.

Представник заявника ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечувала, надала суду відзив на скаргу.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Полтаваобленерго» ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечував, вважав постанову державного виконавця такою, що є правомірною.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне.

В Автозаводському ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області перебуває на виконанні виконавче провадження № 56519239 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3122/2012, виданого 04.12.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтаваобленерго» боргу в сумі 3 922 грн. 27 коп.

05.06.2018 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження.

Відповідно до виконавчого документу строк його предявлення до 10.08.2013 року.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий лист № 2-3122/2012 від 04.12.2012 року до виконання предявлявся декілька разів:

-13.03.2013 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, а 29.05.2013 року постановою про повернення виконавчого документу судовий наказ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

-13.11.2013 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, а 24.12.2013 року постановою про повернення виконавчого документу судовий наказ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

-24.09.2014 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, а 18.05.2015 року постановою про повернення виконавчого документу судовий наказ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

-02.03.2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, а 02.09.2016 року постановою про повернення виконавчого документу судовий наказ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) предявлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Виходячи із вище викладеного, суд вважає постанову державного виконавця від 05.06.2018 року такою, що винесена правомірно, тому слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 353, 450-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено 13.11.2018 року.

Суддя