Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 405/5159/15-ц

провадження № 61-11029св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В.О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позов мотивовано тим, що 25 грудня 2014 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5, рухаючись на автомобілі «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням автомобіля та допустив наїзд на автомобіль «Hyndai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2, який був припаркований біля правого краю проїзної частини. В результаті наїзду автомобіль відповідача відкинуло в сторону, де він допустив наїзд на автомобіль «Опель Кадетт», державний номерний знак НОМЕР_3, який був припаркований поруч. Після чого ОСОБА_5 з місяця пригоди на автомобілі зник. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача майнову шкоду у розмірі 135 172,80 грн, з яких: 133162,80 грн. вартість відновлювального ремонту, 510,00 франшиза, 1500,00 грн - витрати з визначення вартості матеріального збитку, моральну шкоду в розмірі 2500 грн, а також судовий збір - 1376,73 грн.

Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 49 490,00 грн, а також судовий збір - 1376,73 грн.

Задовольняючи позов щодо стягнення із ПАТ «СК «Універсальна» страхової суми в розмірі 49 490,00 грн та відшкодування судового збору у сумі 1376,73 грн, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» формально та безпідставно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки за змістом страхового зобов'язання здійснення страховиком страхової виплати є його головним обов'язком.

Страховиком після отримання від позивача повідомлення про страховий випадок не було вжито жодних дій щодо розслідування обставин страхового випадку, дослідження його причин та визначення характеру події й оформлення відповідних документів, у тому числі щодо визначення розміру збитків.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2016 року рішення місцевого суду від 29 червня 2016 року скасовано та постановлено нове, яким у позові ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, щосуд першої інстанції помилково послався на частину першу статтю 988 ЦК України, при цьому не звернув увагу на приписи статті 22 вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що шкода має бути оцінена у порядку і в спосіб встановлений законом та неправильно застосував положення закону, яке регулює такі правовідносини.

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2016 року, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

29 листопада 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

16 серпня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

23 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд помилково скасував законне рішення районного суду та необґрунтовано відмовив у позові. Згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» майнову шкоду йому має відшкодувати ПАТ «СК «Універсальна» у повному обсязі у передбаченому законом порядку.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля «Hyndai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2015 року ОСОБА_5, за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25 грудня 2014 року, наслідком якою стало пошкодження належного на праві приватної власності позивачеві автомобіля «Hyndai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУпАП.

Згідно зі звітом № 048 15 про експертну оцінку автомобіля «Hyndai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Hyndai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, склала 183 295,33 грн, величина втрати товарної вартості після відновлення станом на 14 квітня 2015 року склала 15860, 74 грн.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування АС № 8265892, цивільно - правова відповідальність ОСОБА_5, як водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна».

Судами встановлено, що станом на 25 грудня 2014 року поліс обов'язкового страхування був чинним. Розмір страхової суми щодо відшкодування за завдану майнову шкоду за вказаним полісом обов'язкового страхування складає 50 000,00 грн., франшиза складає 510,00 грн.

Зазначені обставини встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, визнані сторонами, підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та висновками експертного товарознавчого дослідження.

Відповідно до статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно--правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як передбачено статтею 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що згідно зі статтею 22 Закону шкода має бути оцінена у порядку та в спосіб, який передбачено законом.

Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Статтями 33, 34 Закону передбачено порядок звернення у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Водій невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, відповідно до вимог Закону.

Відповідно до положення статті 34.3 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їхні працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Як вбачається з матеріалів справи, про дорожньо-транспортну пригоду її учасники не повідомили ПАТ «СК «Універсальна», у встановлений Законом строк.

Про дорожньо-транспортну пригоду повідомлено лише 21 квітня 2015 року, а саме коли ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою.

Пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyndai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_7, на день повідомлення страхової компанії про ДТП та звернення позивача до страхової компанії із заявою про відшкодування майнової шкоди, був відремонтований.

Вартість відновлювального ремонту та вартість майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_4, визначена оцінювачем, експертом-автотоварознавцем ОСОБА_8 за заявою ОСОБА_7 від 28 червня 2015 року.

Скасовуючи рішення та відмовляючи у позові, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем було порушено пункт 33.3 Закону щодо обов'язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив порядок і строки звернення до страхової компанії, що призвело до неможливості призначення страховиком розміру завданої шкоди.

Із урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі.

Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не має повноважень встановлювати обставини і оцінювати докази у справі.

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, тому Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик