Провадження № 22-ц/779/447/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й. секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року, ухвалене у складі судді Татарінової О.А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 3 жовтня 2017 року

01 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 в статусі добровольця 12.09.2014 року прибув у військову частину ПП НОМЕР_1 (в/ч ПП НОМЕР_2 ), у складі якої в подальшому брав участь у бойових діях в зоні проведення АТО. За період перебування в добровольчому батальйоні «Айдар» разом з іншими військовослужбовцями брав безпосередню участь у бойових діях (бойових зіткненнях) біля населених пунктів м. Щастя Луганської області та м. Трьохізбенка Луганської області (період з 12.09.2014 року по 16.01.2015 року). Дані факти підтверджуються свідками та фотознімками. Вказував на те, що ним подавалось письмове звернення до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції щодо надання йому статусу учасника бойових дій, на що він отримав відмову, яку мотивовано тим, що для визнання особи учасником бойових дій необхідно поєднання двох умов: безпосередня участь особи в АТО, забезпечення її проведення, перебуваючи в районах АТО у період її проведення, та включення добровольчого формування, у складі якого особа брала безпосередню участь в АТО, до складу ЗСУ, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органах. Зазначав, що з 07.04.2014 року територія Донецької та Луганської областей визнана районом проведення АТО, на якій був запроваджений спеціальний правовий режим. Відповідно до змісту Порядку надання статусу учасника бойових дій, рішення про надання статусу учасника бойових дій відносно військовослужбовців ЗСУ приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, при цьому розгляд комісіями питань про визнання військовослужбовців учасниками бойових дій здійснюється на підставі довідок про безпосередню участь особи в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України, та інших документів. Заявник зазначає, що він звертався до відповідних органів для отримання вказаної довідки, однак таку йому видано не було. Вказує, що участь добровольчих формувань, в тому числі, добровольчого батальйону «Айдар» в особливий період в АТО в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку чинним законодавством не заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань, в тому числі, добровольчого батальйону «Айдар», під час АТО в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки, такі добровольчі формування, в тому числі, добровольчий батальйон «Айдар», допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО. Встановлення факту участі в бойових діях під час проведення АТО в Луганській області у складі добровольчого формування є необхідним для отримання заявником гарантій щодо захисту соціальних, майнових та інших громадських прав. Просив суд встановити факт участі ОСОБА_1 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в Луганській області (у населених пунктах Щастя, Трьохізбенка) у складі добровольчого батальйону «Айдар» у період з 12.09.2014 року по 16.01.2015 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Встановлено факт участі ОСОБА_1 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в Луганській області (у населених пунктах Щастя, Трьохізбенка) у складі добровольчого батальйону «Айдар» у період з 12 вересня 2014 року по 16 січня 2015 року.

На дане рішення військовий комісар Івано-Франківського обласного військового комісаріату ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 . Івано-Франківський обласний військовий комісаріат не був залучений до участі по справі. Під час вивчення комісією Івано-Франківського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій встановлено, що суд протиправно не залучив до участі по справі апелянта. Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути відділи соціального захисту населення, органи внутрішніх справ, органи страхування. Під час відкриття провадження по справі судом першої інстанції не було залучено Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, тому апелянт вважає, що не міг надати суду свої пояснення по справі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участі у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України в редакції 2004 року, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Діючим законодавством не передбачено надання статусу учасника бойових дій для громадян, які брали участь у військовому конфлікті на боці сил АТО на сході України у складі добровольчих військових формувань, які не увійшли до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших, утворених військових формувань та правоохоронних органів, юридичного механізму встановлення факту участі у бойових діях та надання статусу учасника бойових дій не передбачено.

Повністю погодитись з таким висновком суду неможна з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 07 квітня 2015 року та 16.03.2017 року до п.20 ст.6 цього Закону, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій. До учасників бойових дій належать особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Порядок надання статусу учасника бойових дій таким особам, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Разом з тим, п. 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СВУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

У відповідності до п. 3 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції, а саме територія Донецької та Луганської області з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 234 ЦПК України 2004 року, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України 2004 року, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту участі у бойових діях. Хоча зазначений у частині першій статті 256 ЦПК України 2004 року, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно статті 256 ЦПК України 2004 року, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів, що в листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, зацікавлена особа Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту участі ОСОБА_1 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в Луганській області (у населених пунктах Щастя, Трьохізбенка) у складі добровольчого батальйону «Айдар» у період з 12 вересня 2014 року по 16 січня 2015 року з метою отримання статусу учасника бойових дій, що підтверджується заявою його представника до військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату (а.с.63).

Кабінет Міністрів України визначив порядок надання статусу учасника бойових дій особам, визначеним в п. 19, 20 ч.1 ст. 6 Закону, затвердивши постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 «Про порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».

Згідно абзацу 1 п.2 зазначеного Порядку, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх на відповідні посади (п.6 Порядку).

Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (п.5 Порядку).

Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції забезпечує ведення єдиного державного реєстру учасників бойових дій з числа осіб, зазначених у цьому Порядку (п. 9 Порядку).

Із листа Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, який надійшов до апеляційного суду 28.03.2018 року, вбачається, що враховуючи положення пунктів 19, 20 ч.1 ст.6 та пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України питання надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій повинно вирішуватись відомчою комісією того відомства, у складі якого він брав участь в антитерористичній операції. І у разі якщо при розгляді відомчою комісією документів ОСОБА_1 виникне спір, що потребує міжвідомчого врегулювання, тільки ця відомча комісія може внести на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій. В зв`язку з цим Служба не бере участь у правовідносинах, у яких заявник просить встановити юридичні факти, тому не може виступати заінтересованою особою у справі.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався у встановленому Порядку для встановлення факту участі у бойових діях та надання статусу учасника бойових дій.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 не зміг пояснити, чому ОСОБА_1 не дотриманий вищевказаний порядок розгляду його питання участі у бойових діях, будь-яких рішень стосовно цих обставин ним не надано, так як останній у встановленому порядку не звертався про встановлення факту участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в Луганській області (у населених пунктах Щастя, Трьохізбенка) у складі добровольчого батальйону «Айдар» у період з 12 вересня 2014 року по 16 січня 2015 року та отримання статусу учасника бойових дій.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 не має, оскільки вимогами Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України визначений порядок розгляду питання надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, та останній не позбавлений права на звернення у встановленому порядку для вирішення цього питання у встановленому Порядку.

Крім цього, за змістом роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі частини другої статті 122 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі, оскільки вимоги, заявлені ОСОБА_1 не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, так як фактично зводяться до встановлення факту участі у бойових діях з метою отримання статусу учасника бойових дій, який встановлюється «Порядком надання статусу учасника бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися для вирішення питання про встановлення факту участі у бойових діях та отримання статусу учасника бойових дій у порядку, визначеному Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 07 квітня 2015 року та 16.03.2017 року до п.п.19, 20 ст.6 цього Закону, та постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 «Про порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».

Відповідно п.1ч.1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 374, 381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції; Івано-Франківський обласний військовий комісаріат про встановлення факту участі у бойових діях закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: В.А.Девляшевський

Р.Й.Матківський