"17" серпня 2018 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
17 серпня 2018р. Справа №642/1584/18 Провадження №2/642/954/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1; ОСОБА_2;
За відсутності позивачки ОСОБА_3, представника позивачки ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, повідомлених про день та час розгляду справи;
розглянув у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст. 181, 182,183, 191 СК України заявляє позовні вимоги до ОСОБА_5, а саме:
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав, 19 серпня 2011 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сімї за актовим записом № 1468 був зареєстрований шлюб з відповідачем.
Від цього шлюбу є син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
Шлюб з відповідачем був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 06 квітня 2016 року.
Домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. Добровільної участі в утриманні дитини відповідач не приймає.
Відповідач своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог, суду не надав.
Судом встановлені наступні факти та обставини:
Сторони перебували у шлюбних відносинах, який було розірвано за рішенням Ленінського районного суду м.Харкова.
19 серпня 2011 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сімї за актовим записом № 1468 сторонами був зареєстрований шлюб.
Від цього шлюбу є син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Шлюб з відповідачем був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 06 квітня 2016 року.
Згідно свідоцтво про народження, відповідач є батьком: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою, що визнає відповідач та не потребує доказуванню відповідно до вимог ст.82 ч.1 ЦПК України визначено:. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає:
Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачка в супереч вимогам ст.12 ЦПК України, не надали суду ніяких доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявленого розміру позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини в заявленому розмірі.
Згідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III передбачено: Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до вимог статті 180 СК України визначено: Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 ч.3 СК України визначено: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Вимогами статті 182 СК України визначено: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 СК України визначено: Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 191 СК України визначено: Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає, з аналізу вказаних норм закону, на думку суду, вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини доходу, щомісяця, не зовсім обґрунтована та суперечить вимогам закону. Оскільки відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Позивачкою та відповідачем, в обґрунтування своєї правової позиції у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України суду не надано доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі.
Вимогами статті 141 СК України визначено:
1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Стаття 141 СК України, визначає про рівні обовязки батька так і мати в утриманні дітей. Позивачка вимагає про стягнення аліментів у сумі не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину. В тожей час, у виконання вимог ст..141 СК України позивачкою не доведено, що вона також приймає участь в утриманні дітей щомісячно та сума утримання відповідає заявленому розміру, щомісяця. Та вказаний розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини в частині її утримання
За таких обставини заявлена сума розміру аліментів щодо стягнення з відповідача порушує принцип рівності прав та обовязків батьків, щодо утриманню неповнолітніх дітей та самим інтересам дитини.
Суд вважає, що доцільніше визначити розмір стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача на користь позивачки і це відповідатиме інтересам як позивачки, яка буде отримувати частку від доходу відповідача на утримання дітей, так і відповідача, у вільному розпорядженні якого залишиться більша частини його доходу. Крім того, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону та принципу рівності обовязків батьків в утриманні дітей.
Отже, позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню.
Суд також вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за один місяць, що відповідатиме завданням сімейного законодавства, відповідно до якого регулювання сімейних відносин здійснюється цим Сімейним кодексом здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, взаємодопомоги і підтримки, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю фізичного розвитку, для чого вона потребує матеріального забезпечення.
Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії ММ № 523238, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 29 травня 2000 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серії МТ № 192660, виданий Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 18 листопада 2011року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2), аліменти на утримання дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до дня повноліття дитини, починаючи з 10.04.2018р.,
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 30ти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, або через Ленінський районний суд м.Харкова.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М.Євтіфієв