ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 640/17849/16-ц

провадження № 22-ц/818/112/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.П., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - Комунальне підприємство «Центр поводження з тваринами»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Комунальне підприємство «Центр поводження з тваринами» про поновлення порушеного права, зобов'язання припинити діяльність по утриманню собак, звільнити територію, передати тварин за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 липня 2018 року, постановлене під головуванням судді Губської Я.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Комунальне підприємство «Центр поводження з тваринами» про поновлення порушеного права, зобов'язання припинити діяльність по утриманню собак, звільнити територію, передати тварин.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 липня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Поновлено порушене право ОСОБА_1 щодо користування житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_6 припинити діяльність по утриманню собак в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2, звільнити територію домоволодіння за вказаною адресою від усіх собак, які знаходяться в даному домоволодінні та передати вилучених собак до комунальне підприємство «Центр поводження з тваринами». В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення порушеного права шляхом припинення діяльності по утриманню собак, звільнення території, передачі тварин - відмовлено. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_4 ОСОБА_7 ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 915,60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що договір оренди частини будинку по АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 04.03.2016 року, було розірвано за рішенням суду, яке набуло чинності. Вважає безпідставний висновок про те, що утримуючи домашніх тварин, порушено право позивача на безпечне життя.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_6 в частині поновлення порушеного права ОСОБА_1 щодо користування житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_4 ОСОБА_7 ОСОБА_8 припинити діяльність по утриманню собак в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2, звільнити територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від усіх собак, які знаходяться в даному домоволодінні та передати вилучених собак до комунального підприємства «Центр поводження з тваринами». В іншій частині рішення сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача ОСОБА_1 на користування своїм домоволодінням та на належні умови проживання з дотриманням всіх екологічних та санітарних норм були порушені відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які утримують в сусідньому домоволодінні АДРЕСА_2 велику кількість собак та кішок.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 437/1200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 без реального виділу, а відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 без реального виділу (а.с. 5-7 т.1).

04 березня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 укладено договір оренди частки будинку без виділення в натурі за адресою: АДРЕСА_2 строком на 1 рік.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2018 року за позовом ОСОБА_9 договір оренди від 04.03.2016 року розірвано та виселено ОСОБА_6 з частини будинку по АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення. Дане рішення набуло чинності 11.06.2018 року, звернуто ОСОБА_9 до примусового виконання.

Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що на території даного домоволодіння знаходиться велика кількість собак та кішок.

Висновком Київського ВП ГУНП в Харківській області від 30.06.2016 року встановлено, що у будинку АДРЕСА_2 знаходиться більше 100 собак та 70 кішок, контактна інформація щодо притулку знаходиться в мережі Інтернет на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» (а.с. 8 т.1).

З відповіді Департаменту житлового господарства №1573/0/90-15 від 17.04.2015 року також вбачається, що співробітниками КП «Центр поводження з тваринами» за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено притулок домашніх тварин. Встановити їх кількість та належність не виявилося можливим, оскільки власників будинку не має вдома, а реєстрація тварин (кішок та собак) за даної адресою взагалі відсутня, з боку домоволодіння відчувається неприємний запах, чутно гавкіт собак (а.с. 9-10 т.1).

Згідно відповіді Адміністрації Київського району Харківської міської ради №К-2-844/0/177-16-2165/0/189-16 від 20.05.2016 року власники домоволодіння АДРЕСА_2 не допускають співробітників виконавчого комітету, уповноважених спеціалістів КП «Центр поводження з тваринами» на територію утвореного ними притулку для тварин для вивчення умов та законності їх тримання. У зв'язку з чим було вжито заходів для вирішення питання про притягнення винних осіб до відповідальності за ст. 154 КУпАП за порушення Правил благоустрою у м. Харкові (а.с. 11 т.1).

Відповідно до листа Головного управління ветеринарної медицини у Харківській області №02.1-15/Д-10 від 05.04.2016 року співвласником домоволодіння ОСОБА_4 не допущено уповноважених працівників до огляду умов тримання домашніх тварин за адресою: АДРЕСА_2, однак з його слів відомо, що утримується 16 голів собак різних порід в домоволодінні (а.с.12 т.1).

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області Управління Держпродспоживслужби в м. Харкові № К/33/29-17 від 27.07.2016 року було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 м. Харкова утримується велика кількість собак, подвір'я між домоволодіння № 26 та № 28 розділені глухим парканом, який має в деяких місцях діри, через які можуть проникати щури, миші, з-за паркану доносяться запахи, характерні для утримання м'ясоїдних тварин, привертають міх та інших тварин.

Відповіддю Державної установи «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України» № 31/5937 від 19.08.2016 року підтверджено, що в пробах атмосферного повітря біля території домоволодіння по АДРЕСА_2 та у дворі домоволодіння по АДРЕСА_1, де мешкає позивач ОСОБА_1, вміст аміаку в 1,05-1,1 рази перевищує «Гранично допустимі концентрації хімічних і біологічних чинників в атмосферному повітрі населених місць»; виміряні значення еквівалентного рівня звуку перевищують гранично допустимі рівні (ГДР) на 2-7 дБА, максимального рівня звуку в одній точці (внутрішнє подвір'я, біля хвіртки житлового будинку) перевищують ГДР на 2 дБА, що не відповідає вимогам СН №3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на територии жилой настройки».

Згідно відповіді Головного Управління ветеринарної медицини в Харківській області Управління ветеринарної медицини в м. Харкові №1279/29-11 від 21.11.2016 року при перевірці домоволодіння АДРЕСА_2 власники домоволодіння не вийшли, до домоволодіння не допустили, під час знаходження біля будинку було чутно собачий гавкіт від значної кількості тварин та відчутно різкий специфічний запах.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власником 437/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та проживає в даному будинку. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2, а ОСОБА_6 орендував цей будинок. В зазначеному вище домоволодінні відповідачі організували притулок для тварин, який є незаконним та існує з 2013 року. Поблизу даного притулку на всій АДРЕСА_2 постійно чути неприємні запахи, атмосферне повітря забруднене, поруч з будинками на вулиці екскременти тварин, всюди наявний бруд, таким чином на сьогодні створені умови непридатні для проживання як в будинку НОМЕР_1, так і на всій вулиці. Своїми діями відповідачі порушують Наказ Державного комітету Ветеринарної медицини України №439 від 15.10.2010 року «Про затвердження Положення про притулок для тварин», відповідно до якого - Притулок розташовують від житлових будинків та будівель іншого призначення на відстані не менше ніж 300 м. Територія притулку має бути огороджена. У своїй діяльності притулок повинен дотримуватися встановлених ветеринарно-санітарних, протипожежних вимог. Позивачка просить поновити її порушене право на користування домоволодінням, оскільки не може ним користуватись внаслідок утримання великої кількості тварин у сусідньому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 визнав, що у домоволодінні утримується 18 собак та 12 кішок. Проте вважав, що така кількість тварин не перевищує норму та не порушує права мешканців сусідніх домоволодінь.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При здійсненні права власності власник зобов'язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири, житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституція України, а також стаття 293 ЦК України гарантує право фізичної особи на безпечне для життя і здоров'я довкілля, на належні, безпечні і здорові умови проживання. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду. Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови проживання.

Матеріали справи свідчать про те, що у домоволодінні за адресою буд. АДРЕСА_2 знаходиться велика кількість собак та кішок.

Як передбачено статтею 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Стаття 10 ЖК України визначає житлові обов'язки громадян, зокрема: громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572. Як значено у п. 3 вказаних Правил використовувати житлові приміщення для провадження господарської діяльності промислового характеру заборонено.

Рішенням 14 сесії Харківської міської ради 5 скликання №164/07 від 04.07.2007 року затверджені Правила утримання домашніх тварин у м. Харкові. Встановлено, що власники тварин зобов'язані дотримуватись правил громадського порядку, норм співіснування, не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей, дотримуватись вимог Закону «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про ветеринарну медицину», «Про тваринний світ».

Встановлено, що права позивача ОСОБА_1 на користування своїм домоволодіння та на належні умови проживання з дотриманням всіх екологічних та санітарних норм були порушені з боку відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які утримують в сусідньому домоволодінні АДРЕСА_2 велику кількість собак та кішок. Внаслідок перебування в цьому домоволодінні та на подвір'ї великої кількості тварин у відкритих вольєрах та у вільному доступі, - порушені санітарні та екологічні норми.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в жилих будинках і прибудинкових територіях.

Згідно ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення, земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

Статтею 3 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що основними принципами охорони навколишнього природного середовища є: а) пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов'язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності; б) гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров'я людей.

Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов'язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування заяв даної йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено вище, численними перевірками компетентних органів, здійснених на звернення позивача та інших мешканців прилеглих будинків, встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до суду відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 утримували на території домоволодіння АДРЕСА_2 велику кількість тварин з порушенням санітарних та екологічних норм, що дає підстави для висновку про порушення прав позивача на безпечне життя, здоров'я та довкілля, на належні, безпечні та здорові умови проживання. При цьому суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що такі порушення допущені саме ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які фактично мешкали у будинку та здійснювали діяльність по утриманню тварин.

Зазначені обставини також підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції свідки - мешканці сусідніх домоволодінь та відповідачка ОСОБА_3, яка здала належну їй частину домоволодіння АДРЕСА_2 в оренду ОСОБА_6

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердила факт утримання на території домоволодіння великої кількості тварин та порушення санітарних норм при їх утриманні, пославшись на те, що це стало основною причиною для розірвання договору оренди із ОСОБА_6

Висновок суду першої інстанції про те, що права позивачки ОСОБА_1 на безпечне для життя і здоров'я довкілля, на належні, безпечні і здорові умови проживання порушені саме діями відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6,- відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання апелянта на те, що його діями та діями ОСОБА_4 по утриманню домашніх тварин не порушено права позивача, оскільки кількість тварин не перевищує норму, - не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, не оскаржене, тому апеляційною інстанцією не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення порушеного права, зобов'язання припинити діяльність по утриманню собак, звільнити територію, передати тварин - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 10.12.2018 року.