Справа № 450/1974/18 Провадження № 2/450/1421/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

25 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд скасувати арешт на все майно на ім'я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. іпн. НОМЕР_1, накладений Пустомитівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відповідно постанови АА №923585 від 15.04.2009 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.04.2009р. постановою АА №923585 прийнятою ДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області (на даний час Пустомитівський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) було накладено арешт на все майно позивача. Вказана постанова була прийнята без відома позивача в справі, та невідомо на якій підставі і по виконанню якого рішення суду. Про існування вказаної постанови та наявності арешту на все майно позивачу стало відомо в червні 2018 року, після смерті батька та збирання документів задля оформлення спадщини. Звернувшись до Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із прохання скасувати арешт, позивачу було в цьому відмовлено у зв'язку із відсутністю підстав для такого скасування. Вважає, що на даний час арешт на усе майно позивача являється безпідставним, а отже підлягає скасуванню.

27.06.2018 року провадження у справі відкрито.

В підготовче судове засідання позивач не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області в.о. начальника Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Рослюк Т. С. в підготовче судове засідання не з'явився, подав на адресу суду письмові пояснення, в яких проти задоволення позову не заперечив. Пояснив, що згідно даних АСВП у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 5534825 з примусового виконання виконавчого листа № 126 від 26.04.2003 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини із всіх видів заробітку. Виконавче провадження відкрито 01.01.2008 року та завершено 30.10.2012 року на підставі п. 3, ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (що діяв на момент виникнення правовідносин). Відомості щодо накладення арешту у виконавчому провадженні № 5534825 відсутні. Матеріали виконавчого провадження було знищено із закінчення терміну їх зберігання.

Відповідно до ч. 34 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови АА №923585 від 15.04.2009 року Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області накладено арешт на все майно на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

З пояснень позивача та представника відповідача вбачається та встановлено судом, що на виконанні Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий документ за №126 від 26.04.2003 року виданий Галицьким районним судом м. Львова районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини із всіх видів заробітку (виконавче провадження № 5534825). 30.10.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ст. ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин.

Судом встановлено, що в рамках даного виконавчого провадження арешт на майно боржника ОСОБА_1 не накладався.

На запити суду за клопотанням позивача щодо витребування матеріалів виконавчого провадження, в рамках якого винесено постанову АА № 923585 від 15.04.2009 року про накладення арешту на все майно позивача, відповідачем не представлено суду доказів наявності та правомірності такого, оскільки з даних АСВП та відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна неможливо однозначно встановити за матеріалами якого виконавчого провадження винесено відповідну постанову про накладення арешту.

Окрім того, судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження № 5534825 з примусового виконання виконавчого листа №126 від 26.04.2003 року виданого Галицьким районним судом м. Львова районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини із всіх видів заробітку знищено у зв'язку із закінчення терміну їх зберігання.

Таким чином, арешт на все майно ОСОБА_1, іпн. НОМЕР_1, накладений Пустомитівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відповідно до постанови АА № 923585 від 15.04.2009 року, не знайшли свого правового підтвердження та обґрунтування та являються таким, що порушує право позивача на реалізацію його майнових прав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Відповідно до ст. 316, 317, 321 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, а також враховуючи те, що відповідач не заперечував проти задоволення даного позову, суд приходить до висновку про наявність безпідставно накладеного обтяження на належне позивачеві майно, що порушує його права, оскільки він не в змозі належним чином розпорядитись своєю власністю, що дає підстави для захисту його прав шляхом задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає, позовні вимоги підставним та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст.316, 317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3,4 12, 13, 76, 81, 82, 89, 137, 141, 200, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування арешту на майно - задоволити.

Скасувати арешт на все майно на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, накладений Пустомитівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відповідно до постанови АА №923585 від 15.04.2009 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.08.2018 року.

СуддяІ. І. Мельничук