У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"06" грудня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Астахова О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 6000,00 грн. за невиконання договору №DJ-00085К замовлення вікон і 5000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Вивчивши матеріалами позовної заяви, суддя прийшов до висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

За положеннями ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивачем подано позов, який одночасно містить одну вимогу майнового характеру і одну вимогу немайнового характеру, однак не долучено документу на підтвердження сплати судового збору.

У позовній заяві позивач посилається на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення його від оплати судового збору.

Разом з тим, суддя приходить до висновку, що на дані правовідносини виходячи із предмету позову та складу учасників справи не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до п. 3,4 ст. 1 означеного Закону виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

виробник - це суб'єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім'я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб'єкта господарювання; або імпортує товар.

Позивач в обгрунтування заявлених вимог посилається на невиконання відповідачем умов договру №DJ-00085К укладеного між позивачем (замовник) та виконавцем (ФОП ОСОБА_2.)

При цьому позов пред'явлено до ОСОБА_2, як до фізичної особи, а не фізичної особи підприємця.

Таким чином, посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, як на підставу звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору не можуть бути прийняті суддею до уваги, оскільки ОСОБА_2 у розумінні Закону «Про захист прав споживачів», не є виконавцем робіт і надавачем послуг, так як не являється суб'єктом господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

А відтак, позовна заява підлягає оплаті судовим збором.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характер.

За положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року становить 1762,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання вказаного позову становить 1409,60 грн. (майнова вимога: 704,80 (1762,00 грн. х 0,4) + немайнова вимога: 704,80 грн. (1762 грн. х 0,4), а тому позивачу необхідно здійснити оплату судового збору за подання даної позовної заяви у означеному розмірі, або надати доказ звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, суддя вважає необхідним залишити заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175-177, 185, 260, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали суду.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений судом строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О.Астахова