Справа № 344/9082/18
Провадження № 22-ц/4808/269/18
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Бойчука Л.М.,

з участю: представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Злепка Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, за виконавчим листом, виданим Івано-Франківським міським судом 05 квітня 2012 року у цивільній справі № 0907/2-4164/2011 та залучення правонаступника позивача, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючим суддею Бабій О.М., 23 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року представник акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим Івано-Франківським міським судом 05 квітня 2012 року у цивільній справі № 0907/2-4164/2011 та залучення правонаступника позивача. Заяву обґрунтовано тим, що згідно договору від 11 квітня 2018 року портфельного відступлення прав вимоги, акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» право вимоги по кредитних договорах № 010/14-10-727 G від 04 жовтня 2007 року, № 010/14-10-159 від 01 грудня 2006 року, № 014/14-10-87 від 21 лютого 2007 року, № 010/14-10-562 G від 09 серпня 2007 року та № 010/14-10-184 від 26 березня 2007 року про стягнення боргу за якими ухвалено рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2018 року заяву представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Замінено стягувача акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» за виконавчим листом № 0907/2-4164/2011, виданим Івано-Франківським міським судом 05 квітня 2012 року, про стягнення із боржника ОСОБА_5 3 430 840 грн 40 коп. заборгованості за кредитними договорами. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказав, що без згоди та відома іпотекодавця та кредитора, АТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав договір відступлення права вимоги від 11.04.2018. Також апелянт з посиланням на пункти 2.4, 3.1 та 3.2. вказаного Договору зазначив, що договір є дійсним з моменту оплати загальної вартості прав вимоги. Така оплата повинна бути проведена протягом трьох днів з моменту укладення - до 16.04.2018. Однак, судом такі докази проведення ТОВ «ФК Форінт» оплати на користь банку не витребовувались та не досліджувались, що вказує, на думку апелянта, на передчасність винесення оскаржуваної ухвали. Посилаючись на незаконність ухвали суду, апелянт просить її скасувати, постановити нову, якою у задоволенні заяви ТзОВ «Форінт» про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовити.

В судове засідання апелянт та його представник повторно не з'явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_5 подав через канцелярію суду клопотання про повторне відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю його в інших судових засіданнях, однак доказів на підтвердження вказаного не долучив.

Колегія суддів вважає, що таке клопотання, приймаючи до уваги встановлений ч.1 ст.371 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу та завчасну обізнаність всіх учасників справи про визначення дати і часу судового засідання, не підлягає до задоволення. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності апелянта та його представника.

Представник ТОВ «ФК Форінт» в судове засідання не з'явився, про причини суд не повідомив.

Представник «АТ «Райффайзен Банк Аваль» проти доводів апеляційної скарги заперечив. Додатково вказав, що укладений між «АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Форінт» договір портфельного відступлення прав вимоги було підписано між двома юридичними особами, які досягнули згоди щодо усіх істотних умов, і апелянт не є стороною вказаного договору. Крім того, представник Банку зазначив, що ТзОВ «Форінт» сплатив за умовами згаданого вище договору кошти у повному об'ємі, і про це надав копію відповідного платіжного документа. Ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника «АТ «Райффайзен Банк Аваль», перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК Форінт» як новий кредитор - правонаступник набув право вимоги за кредитними договорами № 010/14-10-727 G від 04 жовтня 2007 року, № 010/14-10-159 від 01 грудня 2006 року, № 014/14-10-87 від 21 лютого 2007 року, № 010/14-10-562 G від 09 серпня 2007 року та № 010/14-10-184 від 26 березня 2007 року.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2011 року по справі № 0907/2-4164/2011 задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 3 652 264 грн 63 коп. загальної заборгованості за Генеральною кредитною угодою № 010/14-20/622 від 07.07.2006, кредитними договорами, додатковими угодами, укладеними в її рамках між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, 1700 грн витрат по оплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.01.2012 вищевказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6 3 652 264, 63 грн заборгованості за кредитними договорами та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за безпідставністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договорами всього на суму 3 430 840 грн 40 коп. та 1700 грн сплаченого судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання даного рішення Івано-Франківським міським судом видано виконавчі листи № 0907/2-4164/2011 від 05 квітня 2012 року, зокрема виконавчий лист про стягнення із боржника ОСОБА_5 3 430 840 грн 40 коп. заборгованості за кредитними договорами.

03 травня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Івано-Франківській області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 0907/2-4164/2011 виданого 05 квітня 2012 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення із боржника ОСОБА_5 3 430 840 грн 40 коп. заборгованості за кредитними договорами.

На підставі договору від 11 квітня 2018 року портфельного відступлення прав вимоги, акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» право вимоги по кредитних договорах № 010/14-10-727 G від 04 жовтня 2007 року, № 010/14-10-159 від 01 грудня 2006 року, № 014/14-10-87 від 21 лютого 2007 року, № 010/14-10-562 G від 09 серпня 2007 року та № 010/14-10-184 від 26 березня 2007 року, позичальником за якими є ОСОБА_5 (т.3 а.с. 29-38).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ТОВ ФК «Форінт» набула усіх прав вимоги за вказаними борговими зобов'язаннями, а відтак є правонаступником первісного стягувача.

Відповідно до ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

За приписами ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи апелянта про те, що заявником ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» не надало достатніх доказів та підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, оскільки не доведено, що сума фінансування згідно договору факторингу оплачена на користь банку, спростовуються наданою представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні апеляційного суду копією меморіального ордеру № 221 від 11.04.2018, затвердженою належним чином. З якої вбачається, що ТОВ «ФК «Форінт» оплатило загальну вартість прав вимоги згідно п. 3.2 Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами позичальників в сумі 19000000 грн.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про укладення договору відступлення права вимоги без згоди та відома іпотекодавця, то такі апеляційний суд відхиляє. Адже, із змісту ст. 516, ч.2 ст. 517 ЦК України випливає, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору, і таке виконання є належним.

Апеляційний суд також зауважує, що договір відступлення права вимоги було укладеного між двома юридичними особами і ними оспорено не було. В засіданні апеляційного суду було підтверджено його виконання щодо повної оплати права вимоги. ОСОБА_5 не являється стороною договору портфельного відступлення прав вимоги. А тому перевірка правильності укладення цього договору та його виконання, на думку колегії суддів, виходить за межі дослідження даного провадження.

Більш того, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено яке саме його суб'єктивне право було порушено постановленням оскарженої ухвали.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, правильна по суті, тому підстав для її скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2018 року в даній справі без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст ухвали складено 06 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко