Справа 206/1644/18
Провадження 2/206/711/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом,

за участі представників:

позивача ОСОБА_2,

відповідача Хорішко О.М.,

в с т а н о в и в:

28 березня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, в якому просить суд скасувати постанову державного нотаріуса Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 березня 2018 року. Зобов'язати Восьму Дніпропетровську державну нотаріальну контору вчинити нотаріальну дію щодо видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-9).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що з жовтня 1985 року позивач ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2. Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали взаємні права та обов'язки чоловіка та дружини, вели сумісне господарство, але офіційно шлюб не реєстрували. На момент спільного проживання з позивачкою ОСОБА_4 був розлучений. У зв'язку з відселенням під будівельний майданчик по АДРЕСА_2, з квітня 1989 року ОСОБА_1 отримала квартиру та разом з ОСОБА_4 почала проживати за адресою: АДРЕСА_3. Починаючи з січня 1999 року позивач разом з ОСОБА_4 почали проживати за адресою: АДРЕСА_1. 1/2 частини вказаного жилого будинку ОСОБА_4 успадкував після померлої гр. ОСОБА_5 Пізніше, 03 лютого 2003 року ОСОБА_4 зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, заповіту не залишав. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2013 року, яким встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з жовтня 1985 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового з відповідно частиною надвірних побудов по АДРЕСА_1. Цивільний чоловік позивачки ОСОБА_4 від першого шлюбу мав сина ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Постановою державного нотаріуса Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 03 квітня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що ОСОБА_1. є спадкоємцем четвертої черги, також є спадкоємці першої черги онук померлого ОСОБА_7. Постановою державного нотаріуса Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2015 року відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1, після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_7 право власності на 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року скасовано частково в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_11, Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та в частині стягнення з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 988 грн. 21 коп., тобто з кожного по 324 грн. 40 коп. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_11, Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом відмовлено. Вищевказаним рішенням апеляційної інстанції встановлено, що онук цивільного чоловіка ОСОБА_7 14 травня 2012 року змінив своє прізвище з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_7». Згідно свідоцтва про народження на російській мові прізвище ОСОБА_7 при народженні вказано - «ОСОБА_6». Прізвище батька ОСОБА_7 також на російській мові у свідоцтві про народження вказано - «ОСОБА_4». У свідоцтві про народження батька ОСОБА_7 на російській мові вказано його прізвище - «ОСОБА_4», а його батька - «ОСОБА_4». З наданих суду документів вбачається розбіжність у прізвищах померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_4, які, як зазначає ОСОБА_7, є сином та батьком відповідно, оскільки прізвище «ОСОБА_6» та «ОСОБА_6» є відмінними між собою. Також вбачається розбіжність у прізвищі ОСОБА_7, яке він змінив з ОСОБА_6 на ОСОБА_2, та прізвищем спадкодавця ОСОБА_4, який, як зазначає позивач, є його дідом та батьком його батька. Вказані розбіжності у прізвищах ОСОБА_7, до його зміни, батька ОСОБА_7 та спадкодавця у встановленому законом порядку не усунуті. ОСОБА_7 не звертався до суду з відповідними вимогами у встановленому законом порядку про встановлення факту родинних відносин, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 Хоча позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, але керуючись ч.2 ст. 1259 ЦК України, може одержати право на спадкування після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_4, разом із спадкоємцем ОСОБА_7 Проте, ОСОБА_7 не підтвердив своїх родинних відносин із померлим спадкодавцем ОСОБА_4, тому він не є спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_4 Оскільки, позивач ОСОБА_1 являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, 23 лютого 2018 року, вона звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину на: 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Проте, постановою державного нотаріуса від 02 березня 2018 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відмовляючи у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом. Державний нотаріус Хорішко О.М. посилається на наступне: «ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги, також є спадкоємець першої черги, онук померлого, ОСОБА_7, який прийняв спадщину згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України, за правом представництва. Рішення суду щодо усунення його з спадкоємців - відсутнє. У зв'язку з вищевикладеним перша черга усуває від спадкування четверту чергу.» Вважає, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 березня 2018 року державного нотаріуса Хорішко О.М. є необґрунтованою, та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

03 травня 2018 року представник відповідача, державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, звернулась до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її громадянського чоловіка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, останнє місце реєстрації якого було за адресою: АДРЕСА_1, на спадкове майно, яке складається з 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Згідно ст. 1258 Цивільного кодексу України Спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги, також є спадкоємець першої черги, онук померлого, ОСОБА_7, який прийняв спадщину згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України, за правом представництва. Рішення суду щодо усунення його з кола спадкоємців - відсутнє. У зв'язку з вищевикладеним перша черга усуває від спадкування четверту чергу. Відповідно до Постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року, провадження №22-ц/774/438/18, справа №206/6841/16, категорія 39, Апеляційний суд підтримав рішення суду першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки суду не були надані належні докази на підтвердження доводів ОСОБА_1 для усунення від спадщини спадкоємця попередньої черги, з підстав, передбачених ст. 1224 Цивільного кодексу України, що підтверджується Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, справа №206/6841/16-ц, провадження 2/206/298/17. Згідно з вищевикладеним 02 березня 2018 року ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також зазначає, що нотаріус не може бути відповідачем (а.с.62).

12 липня 2018 року від представника позивача за довіреністю ОСОБА_2 надійшла до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що відповідно до постанов ВСУУ нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства, як спір про право. У даній справі предметом оскарження є дія нотаріуса Восьмої дніпровської нотаріальної контори, що полягає у винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З огляду на викладене, розуміючи приписи статей 42, 48, 51 Цивільного процесуального кодексу України, щодо питання належного відповідача, яке підняв нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, - вважають, що Восьма дніпровська державна нотаріальна контора є належним відповідачем (а.с.68-70).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову. Пояснили, що ОСОБА_2 було відмовлено 8ДДНК у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому порядку ОСОБА_2 не підтвердив свою спорідненість с ОСОБА_4, вони не вважаєть його спадкоємцем, тому повинна спадкувати все позивач, яка є спадкоємцем 4 черги.

Представник відповідача державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що судом було відмовлено в усуненні ОСОБА_7 від спадкування, тому немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1, яка є спадкоємцем четвертої черги. На разі ОСОБА_7 є спадкоємцем першої черги. Він прийняв спадщину за правом представлення.

29 березня 2018 року ухвалою судді позов було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.32).

12 квітня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків (а.с.34).

13 квітня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.58).

Вислухавши доводи та пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що постановою від 02 березня 2018 року державним нотаріусом Восьмої дніпровської нотаріальної контори Хорішко О.М. відмовлено ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її громадянського чоловіка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, останнє місце реєстрації якого було за адресою: АДРЕСА_1, на спадкове майно, яке складається з 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).

З цієї постанови видно, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало те, що згідно ст. 1258 Цивільного кодексу України Спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги, також є спадкоємець першої черги, онук померлого, ОСОБА_7, який прийняв спадщину згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України, за правом представництва. Рішення суду щодо усунення його з кола спадкоємців - відсутнє. У зв'язку з вищевикладеним перша черга усуває від спадкування четверту чергу. Відповідно до Постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року, провадження №22-ц/774/438/18, справа №206/6841/16, категорія 39, Апеляційний суд підтримав рішення суду першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки суду не були надані належні докази на підтвердження доводів ОСОБА_1 для усунення від спадщини спадкоємця попередньої черги, з підстав, передбачених ст. 1224 Цивільного кодексу України, що підтверджується Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, справа №206/6841/16-ц, провадження 2/206/298/17.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року справа №206/6841/16-ц, провадження 2/206/298/17 позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: у житловому будинку А-1 квартира № 1, яка складається з: 1-5 - житлова, площею 12,1кв.м, 1-3 - коридор площею 5,2кв.м, 1-4 - житлова, площею 4,6кв.м, сіни а1-1, сіни а-1, ганок а1, убиральня М, літній душ X, навіс У, літня кухня Б, сарай В, сарай Д, сарай З, 1/2 огорожі № 1, 1/2 огорожі № 2, 1/2 огорожі № 3, 1/2 огорожі № 4, 1/2 огорожі № 6, 1/2 хвіртки № 7, 1/2 огорожі № 8, 1/2 огорожі № 9, 1/2 колодязя К, 1/2 мостіння-1, мостіння ІІІ, водоколонка № 5 - в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто із ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 988,21 грн., тобто з кожного по 329,40грн. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10, треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_11, про усунення від права спадкування, зміну черговості права на спадкування, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкуваннявідмовлено (а.с.14-17).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року скасовано частково в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (18-21).

Апеляційний суд Дніпропетровської області залишаючи рішення без змін в частині вимог ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки суду не були надані належні докази на підтвердження доводів ОСОБА_1 для усунення від спадщини спадкоємця попередньої черги, з підстав, передбачених ст. 1224 Цивільного, кодексу України.

Також скасовуючи рішення в частині позовних вимог ОСОБА_7 апеляційний суд Дніпропетровської області зазначив, що у зв'язку з розбіжностями у прізвищах позивача, до його зміни, батька позивача та спадкодавця у встановленому законом порядку не усунуті. Позивач не звертався до суду з відповідними вимогами про встановлення факту родинних відносин, тому вимоги ОСОБА_7, за вказаних обставин, є передчасними.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1224 п. 5 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст.. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Даною нормою чітко встановлено, що суб'єкти наступної черги спадкоємців одержують право на спадкування у разі усунення від права на спадкування суб'єктів попередньої черги. Таким чином, суб'єктам наступної черги спадкоємців і належить право вимоги (право позову) про усунення від права спадкування.

Дане право не виникає автоматично, а за певних умов, які передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України, ч.2 ст.1259 ЦК України.

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» і глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, відсутні підстави для скасування постанови державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. від 02 березня 2018 року, оскільки рішення суду щодо усунення ОСОБА_7 з кола спадкоємців - відсутнє, рішенням суду, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення від права спадкуванняспадкоємця першої черги ОСОБА_7 відмовлено.

Враховуюче викладене державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. діяла керуючись вимогам закону.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 серпня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков