Провадження № 2-ві/522/110/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Шкамерда К.С., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 у справі №2-11089/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну договору купівлі-продажу про відвід судді Шенцевої О.П.,

В С Т А Н О В И В :

06.12.2018 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про відвід головуючої судді Шенцевої О.П. , яка обґрунтована тим, що суддею були порушені норми ЦПК України щодо виклику у судове засідання свідка.

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо заявляються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Позивач ОСОБА_5, як на підставу для відводу головуючого судді, посилається на те, що суддею Шенцевою О.П. було порушено норми ЦПК України щодо виклику у судове засідання свідка.

На думку заявника, вищевказане викликає сумніви щодо неупередженості судді при розгляді справи № 2-11089/10.

Оцінивши такі підстави для відводу, суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, суд не має підстав вважати заінтересованість судді Шенцевої О.П. у результаті розгляду даної справи, а також обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

За таких обставин, суд вважає, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню, оскільки припущення позивача ОСОБА_2 не підтверджені доказами, а відвід належно не мотивований та необґрунтований.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 у справі №2-11089/10 про відвід судді Шенцевої О.П. - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя К.С. Шкамерда