Справа № 750/3202/15-ц Провадження № 22-ц/795/20/2018 Суддя у I інстанції: Логвіна Т. В.
Категорія цивільна Доповідач-суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

03 січня 2018 року м. Чернігів

Суддя Апеляційного суду Чернігівської області Кузюра Л.В., вивчивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.02.2007 року в сумі 8 696 доларів США 60 центів та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 4 091 грн. 75 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з указаним рішенням суду, після його оскарження в апеляційному порядку протягом тривалого часу ОСОБА_4О.(з 12.08.2016 року по 28.07.2017 року), ОСОБА_2, 12.09.2017 року звернулась з апеляційною скаргою, яку ухвалою судді Апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року було залишено без руху з наданням строку для сплати судового збору в сумі 2 263 грн. 48 коп.

Вказану ухвалу ОСОБА_2 отримано не було, однак 22 листопада 2017 року нею було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру на підставі ч.3 ст.82 ЦПК України.

Ухвалою судді Апеляційного суду Чернігівської області від 23 листопада 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки подані нею докази в належній мірі не відображали її майнового стану та надано додатково п»ятиденний строк, починаючи з дня отримання копії ухвали, для сплати судового збору в сумі 2 263 грн. 48 коп.

Останню ухвалу було отримано апелянтом 26 грудня 2017 року (за даними відстеження доставки поштового відправлення за ідентифікатором), однак вимог щодо сплати вищенаведеної суми судового збору нею виконано не було.

Водночас, 29 грудня 2017 року ОСОБА_2 повторно подала Апеляційному суду Чернігівської області клопотання про звільнення її від сплати судового збору або зменшення його розміру, посилаючись при цьому на довідку від 13.12.2017 року за №8780 про склад сім»ї та відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків стосовно членів її сім»ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Проте, зазначене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ч.3 ст.82 ЦПК України (в редакції 2004 року) та ч. 3 ст. 136 ЦПК України (в редакції 2017 року) передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов»язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

З поданих ОСОБА_2 доказів вбачається, що станом на 11.12.2017 року разом з нею зареєстровані чоловік ОСОБА_5 та донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо яких відсутня інформація у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2016 року по 30.09.2017 року (відомості від 11.12.2017 року за № 2120 та №21). Подані відомості свідчать про неотримання членами сім»ї апелянта доходів, які фіксуються в податковій інспекції лише на підставі інформації, поданої роботодавцями, однак відомості про інші види доходів громадян, в тому числі соціальні виплати, в зазначених документах податкової інспекції не відображені. Інших, достатніх доказів, на підтвердження актуальності інформації про відсутність жодних доходів у членів її сім»ї, ОСОБА_2 подано не було.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання, поданого ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору або зменшення його розміру, у відповідністю з ч. 3 ст. 136 ЦПК України, відсутні.

Приписами ч.3 статті 27 ЦПК України (в редакції 2004 року) передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Згідно з п. 6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України (в редакції 2017 року), учасники справи зобовязані добросовісно виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Положеннями ст. 44 ЦПК України (в редакції 2017 року) передбачено наслідки недобросовісного користування процесуальними правами, за якими суд наділений правом у випадках зловживання процесуальними правами, залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Зокрема, положеннями вказаної норми процесуального права передбачено, що зловживанням процесуальними правами визнаються дії, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення, оскільки вони суперечать завданню цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Зазначені зміни до цивільного процесуального законодавства України було внесено через необхідність його приведення до міжнародних правових стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема щодо права людини на справедливий, неупереджений та своєчасний судовий розгляд. Про таку необхідність було зазначено Європейським судом з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії», в якому було констатовано, що держави - учасниці Ради Європи зобовязані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому було зазначено, шо вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

У справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_8 проти Іспанії» Європейським судом з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року було констатовано, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З тексту оскаржуваного рішення Деснянського суду м.Чернігова вбачається, що воно було ухвалено відносно стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту, Також з копії рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14.09.2016 року вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» вже зверталось до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки і рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено. Апеляційний суд погодився з висновком суду, але своїм рішенням від 14.09.2016 року змінив мотиви відмови в задоволенні позову (а.с.239-245).

Звернувшись з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2, з вересня 2017 року та до кінця 2017 року не демонструвала готовності добросовісно брати участь в апеляційному розгляді справи, оскільки свідомо тривалий час не отримувала копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, отримавши її повторно лише 26 грудня 2017 року, заявила повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору або його зменшення, не подавши достатніх доказів для об»єктивного визначення судом її дійсного майнового стану, судового збору у сумі, визначеній судом, протягом строку, передбаченого законом, не сплатила.

Наведені обставини свідчать про те. що дії ОСОБА_2, з моменту звернення з апеляційною скаргою, не свідчать про її добросовісне користування процесуальними правами, оскільки були спрямовані на зволікання виконання судового рішення, яке було постановлено судом 27 липня 2016 року, та суперечили завданням цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За таких обставин, та зважаючи на те, що протягом строку, встановленого в ухвалі судді апеляційного суду від 23 листопада 2017 року, який закінчився, з урахуванням вихідних днів, 2 січня 2018 року, ОСОБА_2 не виконала вимоги щодо сплати судового збору, на підставі приписів ч.2 ст.121, ст.297 ЦПК України (в редакції 2004 року), ч.3 ст.185, ч.2 ст.357 ЦПК України (в редакції 2017 року), її апеляційна скарга має бути визнана неподаною і повернута.

Керуючись ст.82, ч.2 ст.121, ст.297 ЦПК України (в редакції 2004 року), 120, 123, 124, ч. 3 ст. 136 ЦПК, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 261, ч.2 ст.357 ЦПК України (в редакції 2017 року),

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третьої особи ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором визнати неподаною та повернути подавачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1