Справа № 640/5422/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
Відповідач - ОСОБА_2, у судове засідання не зявилась, відзив на позов не надала, повідомлялась , шляхом направлення повісток за місцем реєстрації.
Розгляд справи був призначений за правилами спрощеного позовного провадження.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що 28.11.2014р. між сторонами був укладений договір позики, в підтвердження якого відповідачем була написана розписка.
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 02.03.2016р. у справі №640/17903/15-ц , зі змінами прийнятими рішенням Апеляційного суд Харківської області від 17.05.2016р., було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 28.11.2014р. у розмірі 30000грн., заборгованості за відсотками у розмірі 15000 грн.; індекс інфляції за час прострочки сплати боргу у розмірі 8910 грн.; 3% річних за час прострочки сплати боргу у розмірі 771,78 грн. та судовий збір в сумі 546,81 грн. Рішення набрало чинності та предявлено до виконання.

Згідно постанови державного виконавця Київського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області від 21.06.2016р. відкрито виконавче провадження №51483922 по виконанню виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду у справі №640/17903/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальної суми 55228,59 грн.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Якщо рішення не виконано в установленому законом порядку, прийняття судом рішення не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

При цьому, у договорі не встановлений розмір процентів після закінчення строку його дії, тобто після 28.02.2015р.

Згідно листа державного виконавця Київського ВДВС вбачається, що по виконавчому провадженню №51483922 відповідачем станом на 01.04.2018р. погашено перед позивачем заборгованість в сумі 6044,50грн.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Враховуючи черговість погашення заборгованості, передбачену ст. 524 ЦК України та суму яка погашена, суд приходить до висновків, що основна сума боргу в розмірі 30000 грн. відповідачем станом на 01.04.2018р.- не сплачена.

Таким чином, рішення суду в повному обсязі не виконано та позивач має право на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум за період з 01.10.2015. по 31.03.2018р. (включно, враховуючи межі заявлених вимог), нараховані на не сплачену суму боргу в розмірі 30000 грн.

Оскільки відповідач прострочив повернення суми позики, відповідно до приписів статті 625 ЦК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню три проценти річних в сумі 2251,23 (30000х3х913:365:100) та інфляційні втрати в розмірі 10170 (30000х1,339-30000).

Стосовно стягнення 5% річних, передбачених договором, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути 5% річних за період з 14.10.2015р. по 01.04.2018р., посилаючись на умови договору позики, які підтверджуються розпискою.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Строк дії договору закінчився 28.11.2014р., умовами договору не передбачено сплату відсотків після закінчення строку дії договору, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача саме 5% на суму боргу- відсутні.

Інших вимог з відповідним посиланням за положення закону позивач не заявляє, тому враховуючи принцип диспозитивної та змагальності сторін, в цій часині позовні вимоги задоволенню не підлягають. .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (61108, АДРЕСА_1, РНОККП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (61184, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення коштів- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 2251 грн. 23 коп. та інфляційні втрати в сумі 10170 грн.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 124 грн. 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 10.12.2018р.

Суддя Бородіна Н.М.