П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Київ

Справа № 755/17103/15-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/5117/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Борисової О.В.

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Чех Н.А., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБО ФІНАНС», до ОСОБА_2, третя особа: Приватне підприємство «Артбудінвест», про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБО ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «АРБО ФІНАНС»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Приватне підприємство «Артбудінвест» (далі - ПП «Артбудінвест»), про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 13.08.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ПП «Артбудінвест» було укладено кредитний договір № 69576-20/13-1, згідно умов якого ПП «Артбудінвест» було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 20 800 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту 12.08.2015 року, зі сплатою 21 % річних. Згідно змін та доповнень № 1 від 28.04.2014 року внесені зміни щодо процентної ставки, починаючи з 01.04.2014 року процентна ставка становила 23 % річних. Для забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 був укладений 13.08.2013 року договір поруки № 70089-20/13-5, зі змінами та доповненнями до нього від 28.04.2014 року, згідно якого поручитель зобов'язався в повному обсязі та в солідарному порядку відповідати за зобов'язаннями позичальника. Банк свої зобов'язання виконав, що підтверджується меморіальним ордером № 4631 від 14.08.2013 року. Однак, починаючи з грудня 2014 року позичальник свої зобов'язання не виконує, що призвело до виникнення боргу. На адресу позичальника було направлено повідомлення № 7685/20 від 25.11.2014 року про відкликання кредиту, яке отримано 02.12.2014 року. Також, відповідне повідомлення було направлене і на адресу поручителя. Проте, заборгованість повернуто не було.

З урахуванням викладеного, банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.08.2015 року становила 42 664 075,04 грн., в тому числі: сума боргу за кредитом - 20 800 000,00 грн., сума боргу за відсотками - 4 496 350,01 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів (п. 8.1) - 769 529,89 грн., 30 % річних за несвоєчасне погашення процентів (п. 8.2) - 410 949,23 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.1) - 4 683 301,11 грн., 30 % річних за несвоєчасне погашення кредиту (п. 8.2) - 3 359 654,80 грн., інфляційні втрати - 8 144 290,00 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2016 року позов ПАТ «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є ТОВ «ФК «АРБО ФІНАНС», задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» правонаступником якого є ТОВ «ФК «АРБО ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором № 69576-20/13-1 від 13.08.2013 року в розмірі 38 893 471 грн. 01 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у позові. Зазначає, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглянув справу у його відсутність, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, суд не перевірив наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Зазначає, що порука ОСОБА_2 є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя. Також, звертає увагу на те, що договір поруки та додатковий договір до нього від імені позивача було підписано ОСОБА_5 на підставі довіреностей, які відсутні в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8, ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

15 грудня 2017 року набув чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження (а.с.194).

Ухвалою від 18 липня 2018 року до участі у справі залучено правонаступника позивача - ТОВ &quty;Фінансова компанія &quew;АРБО ФІНАНС&qu'>; (а.с.234, 37-238).

В судовому засіданні ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представники ТОВ «ФК «АРБО ФІНАНС» та ПП «Артбудінвест» в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Тому, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є ТОВ «ФК «АРБО ФІНАНС», та ПП «Артбудінвест» було укладено кредитний договір № 69576-20/13-1, згідно умов якого ПАТ «Банк «Київська Русь» відкрило ПП «Артбудінвест» відновлювальну кредитну лінію з лімітом 20 800 000,00 грн., з кінцем терміном повернення кредиту 12.08.2015 року, зі сплатою 21 % річних (а.с.10-14).

Згідно змін та доповнень № 1 від 28.04.2014 року внесено зміни щодо процентної ставки, а саме - починаючи з 01.04.2014 року процентна ставка становила 23 % річних (а.с.15).

В забезпечення виконання ПП «Артбудінвест» зобов'язань за кредитним договором 13.08.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 70089-20/13-5, зі змінами та доповненнями до нього від 28.04.2014 року (а.с.16-17).

ПАТ «Банк «Київська Русь» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 4631 від 14.08.2013 року.

У зв'язку з порушенням ПП «Артбудінвест» своїх зобов'язань за кредитним договором, 25.11.2014 року на адресу відповідачів направлялися вимоги про усунення порушень.

Однак, вимога кредитора була залишена без задоволення.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 19.08.2015 року сума заборгованості за кредитним договором № 69576-20/13-1 від 13.08.2013 року становить 42 664 075,04 грн., з яких: сума боргу за кредитом - 20 800 000,00 грн., сума боргу за відсотками - 4 496 350,01 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів (п. 8.1) - 769 529,89 грн., 30 % річних за несвоєчасне погашення процентів (п. 8.2) - 410 949,23 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.1) - 4 683 301,11 грн., 30 % річних за несвоєчасне погашення кредиту (п. 8.2) - 3 359 654,80 грн., інфляційні втрати - 8 144 290,00 грн.

Задовольняючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що ПП «Артбудінвест» неналежним чином виконувало свої зобов'язання, ОСОБА_2, як поручитель, несе солідарну відповідальність за порушення зобов'язань за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Суд першої інстанції не перевірив дійсність поруки відповідача ОСОБА_2, встановленої на підставі договору поруки від № 70089-20/13-5.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 559 ЦК України визначено підстави припинення поруки.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Оскаржуючи заочне рішення суду, ОСОБА_2 як на підставу для припинення поруки посилався на порушення позивачем шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Колегія суддів відхиляє вказані посилання.

Так, відповідно до умов кредитного договору, кінцевим строком погашення кредиту було визначено 12 серпня 2015 року (а.с.16).

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2014 року ПАТ «Банк «Київська Русь» було направлено повідомлення про відкликання кредиту ПП «Артбудінвест» (а.с.19). Вказане повідомлення містило вимогу про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, вимоги про дострокове погашення заборгованості повідомлення не містило.

З позовом до суду ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося 27 серпня 2015 року, тобто в межах строків, визначених ч.4 ст. 559 ЦК України.

Також, колегія суддів відхиляє посилання на не надання позивачем довіреностей на ім'я ОСОБА_5, яка підписувала договір поруки, оскільки, вказані обставини не вказують на незаконність договору поруки.

ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2 не оспорювали укладений сторонами договір поруки в судовому порядку, а відтак, він є дійсним.

Разом з тим, суд не дослідив в повному обсязі матеріали справи, у зв'язку з чим неправильно застосував норми матеріального права та неправильно вирішив спір.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Так, до позовної заяви ПАТ «Банк «Київська Русь» було долучено повідомлення про відкликання кредиту, адресоване ПП «Артбудінвест», та вимогу про погашення простроченої заборгованості, адресовану ОСОБА_2 від 25 листопада 2014 року.

У вказаному повідомленні та вимозі ПАТ «Банк «Київська Русь» було зазначено, що 29 вересня 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позичальником був укладений договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору в частині збільшення процентної ставки за користування кредитом до 25% річних (а.с.19, 21).

При цьому, до позовної заяви ПАТ «Банк «Київська Русь» не було надано копії зазначеного договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору.

Суд не надав оцінки вказаним документам та не перевірив чи дійсно ПАТ «Банк «Київська Русь» було збільшено процентну ставку до 25% річних та чи погоджено такі зміни з поручителем.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 надав копію договору про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору від 29 вересня 2014 року та копію рішення Господарського суду Черкаської області від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №925/1450/15).

Колегія суддів прийняла вказані докази, оскільки у справі було ухвалено заочне рішення, ОСОБА_2 не отримував судових повісток про розгляд справи, у зв'язку з чим був позбавлений можливості надати такі докази до ухвалення рішення. Також, як зазначає ОСОБА_2, він не є позичальником, тому не міг знати про збільшення процентної ставки, а з рішенням Господарського суду Черкаської області він ознайомився через своїх представників лише 21 травня 2018 року.

Відповідно до наданої копії договору про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору від 29 вересня 2014 року було збільшено процентну ставку з 23 процентів річних до 25 процентів річних з 01 жовтня 2014 року.

Вказані обставини були встановлені також рішенням Господарського суду Черкаської області від 02 листопада 2015 року.

В матеріалах справи відсутні докази погодження ПАТ «Банк «Київська Русь» з ОСОБА_2 збільшення процентної ставки на підставі договору про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору від 29 вересня 2014 року.

Крім того, у вимозі про погашення простроченої заборгованості адресовану ОСОБА_2 від 25 листопада 2014 року, ПАТ «Банк «Київська Русь» саме зазначило, що будь-які угоди з поручителем про внесення змін до договору поруки у зв'язку із збільшенням процентної ставки не укладалися.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту вказаних норм, внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема, збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. При цьому, припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Вказані висновки були викладені в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року №6-88цс11, від 10 жовтня 2012 року №6-112цс12, від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12.

Таким чином, порука ОСОБА_2 є припиненою внаслідок збільшення банком процентної ставки без згоди відповідача як поручителя.

Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 69576-20/13-1 від 13.08.2013 року.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є ТОВ «ФК «АРБО ФІНАНС».

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 375, 381-382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

О.В.Борисова