Справа № 199/3596/18
УХВАЛА

21.11.2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву позивача представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Представник позивача ОСОБА_2 надала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти заборону на відчуження усього рухомого майна відповідачів до вирішення справи по суті. У вказаній заяві представник позивача зазначила, що ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.08.2018 року накладено заборону на відчуження будь-яким шляхом 2/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3

09.08.2018 року державним реєстратором постановлено рішення № 42465753 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки вказана квартира не належить на праві власності відповідачам. Враховуючи значну суму позову, а також те, що майно, яке належить відповідачам може бути відчужене, представник позивача просила суд накласти заборону на відчуження всього рухомого майна відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до вирішення справи по суті.

На яке саме майно представник відповідача просить накласти заборону, у заяві не зазначено.

Заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник не вказує, на яке саме майно відповідачів необхідно накласти арешт та не зазначає, де знаходиться особисте майно, що належить відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (Яке саме майно? За якою адресою знаходиться? У якому приміщенні перебуває та кому належить це приміщення?)

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову робить неможливим виконання такої ухвали відповідно до вимог ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року №830, Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Повернути заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: