Провадження № 2/537/1150/2018
Справа № 537/4212/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2018 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої судді Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря Герасименко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 04.01.1993 у Крюківському районному відділі ЗАГС м. Кременчука за актовим записом № 1.

На обґрунтування позову зазначив, що 04.01.1993 між ним та відповідачем було укладено шлюб. Мають поновлітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказав на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, останні роки вони фактично перебували у формальних шлюбно-сімейних відносинах, спільне господарство не велося, виникали суперечки. Всі ці обставини привели до втрати почуттів любові та поваги один до одного. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити.

Позивач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Маневська».

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 04.01.1993 у Крюківському районному відділі ЗАГС м. Кременчука за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ № 306827.

З позову вбачається, що протягом тривалого часу подружжя не підтримує шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося у зв'язку з виникненням непорозуміння, різними поглядами на життя, різними сімейними цінностями. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Неповнолітніх дітей у сторін немає.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що налагодження між сторонами сімейних відносин є не тільки неможливим, але й недоречним.

За викладених обставин, приймаючи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків тривалий час, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 бажає залишити шлюбне прізвище «Маневська».

Керуючись ст.5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 142, 265, 280-282 ЦПК України, ч. 3 ст.105, ст.110, 112 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: 39600, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації: 39600, АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04.01.1993 у Крюківському районному відділі ЗАГС м. Кременчука за актовим записом № 1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Дев»ятисильна) ОСОБА_5 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Маневська».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя С.О. Фадєєва