Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2378/18

Номер провадження: 2/511/886/18

"06" грудня 2018 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.

секретаря - Чернецької А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої державної нотаріальної контори м. Одеса, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першої державної нотаріальної контори м. Одеса, третя особа: ОСОБА_2, у якому просила:

- скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , а саме з 513/1000 частин квартири АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №8169603;

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 15.12.2008 року за №816960 про арешт квартири АДРЕСА_1 , а саме з 513/1000 частин квартири АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що 02.07.1998 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.3 ст. 140 КК України було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, де частковим власником є ОСОБА_2 та вона, їй належить 513/1000 частини вищезазначеної квартири. Вона у 2017 році вирішила продати свою частку квартири, але у приватного нотаріуса отримала відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 10.11.2008 року за № 8169603, що на квартиру АДРЕСА_3 накладено арешт на підставі виписки з вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.07.1998 року (справа №1-224/1998). Тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутись до суду, так як накладений арешт на всю квартиру порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2018 року позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна залишена без руху на надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з архіву Роздільнянського районного суду Одеської області вирок Роздільнянського районного суду Одеської області (справа №1-224/1998) від 02.07.1998 року, яким було накладено арешт на всю квартиру АДРЕСА_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у її відсутність ( зворотній бік а.с.12).

Відповідач - Перша державна нотаріальна контора м. Одеса, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.29 ), в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав.

Третя особа - ОСОБА_2, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.30), в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власницею 513/1000 частин квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування частин квартири № 822287 від 24.10.2002 року. ( а.с.3)

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 липня 1998 року по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.3 ст. 140 КК України було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2. ( а.с.32-33).

Позивач ОСОБА_1 не є підозрюваною, обвинуваченою чи цивільним позивачем у вказаному кримінальному провадженні, а 513/1000 частин квартири АДРЕСА_2, не визнавалася речовим доказом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

У частинах першій та третій статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У відповідності до положень ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 19, 20 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, як суб'єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, з'ясував, що арешт на квартиру АДРЕСА_2 дійсно був накладений в рамках кримінального провадження №1-224/1998 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.140 КК України.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Порядок скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, передбачений ст. 174 КПК України. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України , до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

ОСОБА_3 Верховного Суду в своїй постанові від 17 жовтня 2018 року (справа № 461/233/17-ц, провадження № 14-326цс18) зробила висновок про те, що зняття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, відтак даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК Україна, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Зважаючи на викладене, питання про накладення та зняття арешту за кримінальним провадженням має вирішуватися саме в рамках такого провадження, зокрема законність накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства. Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання (навіть й про відмову у задоволенні позову), оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

Якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Зважаючи на наведені положення, встановлено наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та роз'яснити позивачу, що розгляд таких питань має здійснюватися в порядку виконання судових рішень за правилами, встановленими КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 247, п.1 ч.1 ст. 255, ст.259, ст.352 - ст.354, ст. 417 ЦПК України, суд,

постановив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першої державної нотаріальної контори м. Одеса, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що розгляд заяви має здійснюватися в порядку виконання судових рішень за правилами, встановленими КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

С Суддя: ОСОБА_4

З оригіналом згідно.

Рішення набрало законної сили _____ ____________року

Суддя ______________ А. В. Ільяшук

Оригінал рішення знаходиться в суді

у справі за _______________,

провадження _______________

Голова Роздільнянського районного суду

Одеської області ___________________ ОСОБА_5