АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5327/18Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/734/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю позивачки ОСОБА_3 відповідача ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року (головуючий суддя Сливка Л.М., повний текст рішення складено 29.05.2018 року) у цивільній справі № 607/5327/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування вимог зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. На даний час, вона не працює та, окрім щомісячної одноразової грошової допомоги при народженні першої дитини у розмірі 860 гривень, інших доходів не має, у зв'язку із чим не спроможна самостійно забезпечити себе та дитину усім необхідним. Натомість відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню неповнолітнього сина, хоча зобов'язаний це робити. Вказує, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на її та синове утримання, оскільки періодично їздить на заробітки за кордон на сезонні роботи.

Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, щомісячно, починаючи із 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позов про стягнення аліментів задовольнити частково і призначити аліменти на сина в розмірі половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а у призначенні аліментів на позивача до досягнення дитиною трирічного віку відмовити. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з"ясуванням судом обставин справи. Висновок суду, що дитина перебуває на повному утриманні позивачки не грунтується на матеріалах справи. Судом не враховано, що у Республіці Польща він не працює а навчається. Надавати утримання позивачці не має можливості, із-за відсутності доходу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін, оскільки ОСОБА_1 є людиною працездатного віку, приховує свої доходи та не надає достовірної інформації щодо своїх реальних доходів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_3 заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2014 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року (а.с. 9).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 актовий запис №625, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Тернополю Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області (а.с.7).

Син проживає разом із матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (а.с. 52).

ОСОБА_3 не працює у зв'язку з доглядом за дитиною.

Згідно довідки №502, виданої 15 лютого 2018 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Управлінні соціальної політики та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн., розмір якої з серпня 2017 року по січень 2018 року склав 5160 гривень (а.с. 8).

Постановляючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини та колишньої дружини суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на утримання сина і позивачки, хоч зобов'язаний їх утримувати та має змогу надавати матеріальну допомогу на колишню дружину.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог про стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини та позивачки.

Разом з тим, визначаючи розмір стягнення аліментів суд у повній мірі не врахував усіх обставин у справі у зв'язку з чим визначив розмір аліментів, який не є співмірний із доходами відповідача, а тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів слід змінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За нормами ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не працює.

З врахуванням зазначеної обставини, та що у матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 має приховані доходи, розмір стягнення аліментів на утримання позивачки слід зменшити з 1000 грн. до 500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку, на утримання дитини із 2000 грн. до 1500 грн.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнення аліментів на утримання дитини до 1500 грн., на утримання позивачки до 500 грн.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1,2,8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.1, 390 ч.1 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року змінити, зменшивши розмір стягнення аліментів на утримання дитини до 1500 грн на утримання позивачки до 500 грн, а саме:

стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття;

стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи із 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року.

Головуючий : Ходоровський М.В.

Судді : Бершадська Г.В.

Ткач О.І.