Справа № 452/2239/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"26" січня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Янушевич І.О.,

із участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання їх таким, що втратили право на користування житловим будинком в АДРЕСА_1 який належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22.11.2002 року серії НОМЕР_1. Відповідачі із дня прописки, - понад 15 років фактично не проживають за місцем реєстрації. Відповідач ОСОБА_1 фактично проживає у АДРЕСА_2, а відповідач ОСОБА_2 - в АДРЕСА_3 У зв'язку з тим, що відповідачі зареєстровані у вищезгаданому будинковолодінні, а фактично не проживають, позивач несе суттєві витрати з оплати за комунальні послуги, а тому просить у судовому порядку визнати відповідачів такими, що втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені довірителем у зверненні до суду.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнала та пояснила, що самостійно зніметься з реєстраційного обліку орієнтовно через рік чи півтора після вирішення власних питань із житлом. Однак разом з тим підтвердила суду обставини, викладені позивачем у зверненні до суду стосовно себе та іншого відповідача ОСОБА_1, котрий дійсно тривалий час проживає у м. Львові.

Відповідач ОСОБА_1 на виклик в суд не з'явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи; із відзивом на позов до суду не звертався, - тому суд вважав за можливе розглядати справу у його відсутності, проти чого не заперечили інші учасники розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного:

Главою 5 Цивільного процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів.

Судом установлено, що ? частка будинку АДРЕСА_1 документально перебуває у власності ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 22.11.2002 року серії НОМЕР_1; другу частину будинку дружина останнього ОСОБА_4 як співвласник заповіла неповнолітній онучці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, котра є дочкою представника позивача у цивільній справі. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, - свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 25.12.2009р.

Із копії будинкової книги відомо, що у спірному будинку із 21.09.1998р. є зареєстрований ОСОБА_1 та із 04.11.1978р. - ОСОБА_2, - відповідачі у цивільному спорі.

Згідно довідки Луківської сільської ради Самбірського району №2116 від 10.08.2017 року у будинку АДРЕСА_1 відповідачі зареєстровані, але не проживають більше п'ятнадцяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Однакове є регламентованим у п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016р.

У судовому засіданні із пояснень учасників встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем реєстрації більше п'ятнадцяти років і лише формально залишаються зареєстрованими у спірному будинку, через що позивач ОСОБА_3 несе суттєві витрати по оплаті за комунальні послуги.

Крім наведеного представник позивача наголосив, що його довіритель ОСОБА_3 звернувся до суду виходячи із захисту права власності. А згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб'єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом.

Вслід цьому, гарантуючи захист права власності, закон надає ОСОБА_3 як власнику право вимагати усунення порушення його права, хоча це порушення і не є поєднане з позбавленням володіння у спосіб, передбачений ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України на об'єкт права власності житло - житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 (ст. 379 ЦК). А право власника житлового будинку визначені ст. 380 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; тому, враховуючи все вище наведене, суд прийшов до висновку про підставність позову ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у АДРЕСА_1 зняти їх з реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із кожного по 320грн. у користь ОСОБА_3 понесені судові витрати.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Суддя