Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1915/18

номер провадження 2/695/1034/18

07 серпня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л. В.

за участю секретаря - Бреуса В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що їм на підставі договору купівлі-продажу належить будинок АДРЕСА_1

За вказаною адресою зареєстровані також відповідачі по справі, а саме: ОСОБА_3, який за місцем своєї реєстрації не проживає з 1993 року та ОСОБА_4, яка за місцем своєї реєстрації не проживає з 2001 року.

Той факт, що відповідачі зареєстровані у будинку позивачів, хоча ним не користуються створює позивачам незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним будинком, чим порушується право позивачів володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, а тому вони звернулися до суду із відповідною позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 11.06.2018 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачі відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 25.08.1981 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали будинок АДРЕСА_1 Вказаний договір посвідчено 25.08.1981 року державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані АДРЕСА_2, хоча фактично за вказаною адресою не проживають, що стверджується актами обстеження матеріально-побутових умов від 05.11.2017 року, 04.06.2018 року, які складені комісією в складі голови квартального комітету ОСОБА_5, депутатів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та з яких вбачається, що в ході обстеження було встановлено, що ОСОБА_3 не проживає в даному будинку з 1993 року, а ОСОБА_4 не проживає в даному будинку з 2001 року.

Згідно з даними довідки №378, виданої головою квартального комітету №18, ОСОБА_3 не проживає за адресою свого місця реєстрації з червня 1993 року, а ОСОБА_4 не проживає в даному будинку з липня 2001 року.

Вказані вище обставини стверджуються також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які додані до матеріалів справи.

Таким чином суд вважає, що позивачами надано достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність достатніх обставин вважати обставини, на яких наполягають позивачі, доведеними. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами статей ст. 9, 156 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не є членами сім'ї позивачів та фактично з ними не проживають.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином судом встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежують право позивачів на власність та вільного розпорядження нею, а тому суд вважає що позов в частині визнання осіб такими, які втратили право на користування жилим приміщенням необхідно задовольнити.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

На підставі зазначеного та керуючись ст.,ст. 10, 141,

ст.,ст. 264, 265, 274, ЦПК України, ст.,ст. 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.