Постанова

Іменем України

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 749/932/17

провадження № 61-2754св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» в особі відокремленого підрозділу Щорський район електричних мереж,

третя особа - Управління соціального захисту населення,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року у складі судді Шаповал З. О. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Лакізи Г. П., Скрипки А. А., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» в особі відокремленого підрозділу Щорський район електричних мереж, третя особа - Управління соціального захисту населення, про визнання незаконним нарахування заборгованості за електропостачання та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно з договором про постачання електричної енергії від 23 квітня 2009 року він є споживачем послуг електропостачання. Крім того, отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. 01 липня 2017 року відповідач направив на його адресу рахунок НОМЕР_1 та попередження від 17 липня 2017 року про припинення подачі електричної енергії у зв'язку із заборгованістю у розмірі 1 011,36 грн. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки сума субсидії за жовтень нарахована в розмірі 1 759,82 грн, а використано лише 669,38 грн, аналогічна ситуація і за квітень 2017 року, тобто відбулася економія коштів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 848 опалювальний сезон встановлений з 01 жовтня по 30 квітня. Тому суми які виділялись для погашення витрат на житлово-комунальні послуги на жовтень 2016 року та квітень 2017 року достатньо компенсують споживання електроенергії. Натомість відповідач зарахував у субсидію лише 20 днів у жовтні 2016 року та 10 днів у квітні 2017 року.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати дії ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Щорського району електричних мереж з нарахування 1 154,89 грн заборгованості за спожиту електричну незаконними, стягнути з відповідача 10 000,00 грн моральної шкоди та витрати на правову допомогу.

Управління соціального захисту населення подало до суду пояснення згідно з якими позивач є одержувачем субсидії на опалювальний період та отримує 50 % знижку в неопалювальний період. При призначенні позивачу субсидії враховувалась вартість плати за послуги без урахування пільги відповідно до Порядку № 848.

ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Щорського району електричних мереж позов не визнало та пояснило суду, що опалювальний період в жовтні 2016 року та квітні 2017 pоку згідно з розпорядженням голови Щорської райдержадміністрації «Про початок та закінчення опалювального сезону 2016-2017 років» від 07 жовтня 2016 pоку № 248 та від 05 квітня 2017 року № 89 розпочався з 12 жовтня 2016 pоку, закінчився 10 квітня 2017 року.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості позивача є правомірним.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін виходив з того, що заборгованість за трьома особовими рахунками ОСОБА_4 виникла у зв'язку з перерахуванням до бюджету невикористаної суми субсидії, і дії відповідача щодо нарахування заборгованості в спірний період проведені відповідно до вимог чинного законодавства.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року та ухвалу Чернігівської області від 11 грудня 2017 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Вказував на те, що суди здійснили підміну понять «опалювальний сезон» та «опалювальний період». Відповідно до пункту 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій та відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг розраховується окремо на опалювальний сезон - із 01 жовтня до 30 квітня та неопалювальний сезон - із 01 травня до 30 вересня. При цьому передбачено здійснення перерахунку розміру житлової субсидії в межах установленого строку її призначення без звернення громадян у разі встановлення рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або місцевої держадміністрації дати початку (закінчення) опалювального сезону, на який розраховується субсидія, визначеного Положенням. На підставі викладеного нарахування субсидії здійснювалося з урахуванням опалювального періоду на весь опалювальний сезон, а тому твердження судів першої та апеляційної інстанцій про те, що заборгованість виникла в результаті перерахунку субсидії є хибним. Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення в квітні 2017 року соціальна норма з урахуванням закінчення опалювального періоду склала 1031,48 грн, з яких сума субсидії 372,75 грн, обов'язковий платіж 658,73 грн. Він як споживач використав нараховану субсидію за квітень місяць в повному обсязі та частково перевикористав споживання електричної енергії. Проте згідно розрахунку ПАТ «Чернігівобленерго» сума невикористаної субсидії за 2016-2017 опалювальний сезон становила 8 850,62 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2018 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У березні 2018 року ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Щорського району електричних мереж подало до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4 згідно з яким борг у побутового споживача ОСОБА_4 виник внаслідок використання електроенергії в неопалювальний період за трьома особовими рахунками, за жовтень 2016 року (субсидія), квітень 2017 року (субсидія), та споживання в травні 2017 року (пільга), в сумі 1 290,99 грн. На сьогоднішній день позивачем сплачено заборгованість за цими трьома особовими рахунками.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Судом установлено, що споживачем послуг з електропостачання за адресою: вул. Харченко, 2, с. Гвоздиківка, Сновського району Чернігівської області є ОСОБА_4, між яким та ПАТ «Чернігівобленерго» в особі директора Щорського РЕМ укладено договір від 23 квітня 2009 року про користування електричною енергією та відкрито особові рахунки: 105/249Б; 105/249В; 105/249Г. Відповідно до пункту 7 цього договору позивач використовує електрокотел для опалення марки КЕО-9.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Щорської РДА як одержувач субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період.

Крім того позивач має 50 % знижку при сплаті за електропостачання в неопалювальний період, як особа яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії відповідно до статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

01 липня 2017 року відповідач направив на адресу позивача рахунок НОМЕР_1 та попередження від 17 липня 2017 року про припинення подачі електричної енергії. В попередженні зазначено, що станом на 01 червня 2017 року на особовому рахунку позивача виникла заборгованість у розмірі 1 011,36 грн.

03 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою щодо цього боргу на що отримав відповідь від 19 липня 2017 року № 3/830, у якій здійснено детальний розрахунок заборгованості та надано роз'яснення, що суми невикористаної субсидії підлягають поверненню до бюджету згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 534. Крім того, споживач має право обирати, яким видом соціальної допомоги йому скористатися: пільгою або субсидією.

20 липня 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою, яка зареєстрована у відповідача за № 03/6598-22, про роз'яснення правомірності нарахування вказаного боргу.

28 липня 2017 року відповідач надав позивачу відповідь № Б-421/01-03 відповідно до якої вся переплата з субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг з електропостачання буде повернута до бюджету та списана з особового рахунку одержувачів субсидії. В травні 2017 року відповідачем був проведений розрахунок суми невикористаної субсидії на оплату послуг із індивідуального опалення, за яким сума субсидії, що нарахована в опалювальний період за адресою позивача склала 16 659,07 грн, сума фактичного нарахування за послугу електропостачання в опалювальний період - 7 808,45 грн, сума невикористаної субсидії при цьому становила 8 850,62 грн. У зв`язку з поверненням у травні 2017 року відповідачем до бюджету невикористаної суми субсидії в повному обсязі та враховуючи те, що за адресою позивача в неопалювальний період в жовтні 2016 року та в квітні 2017 року відповідачем зафіксовано споживання електроенергії, а оплата за спожиту електричну енергію позивачем не здійснювалась, станом на 01 червня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 1 290,99 грн.

З матеріалів справи убачається, що заборгованість позивача за спожиту електричну енергію за особовими рахунками 105/249Б, 105/249В, 105/249Г виникла в наслідок: споживання електричної енергії в неопалювальний період в жовтні 2016 року в зв`язку з тим, що опалювальний сезон розпочався 12 жовтня 2016 року, субсидія нараховувалась не повністю за жовтень, а тільки за 20 днів; споживання електричної енергії в неопалювальний період в квітні 2017 року в зв'язку з тим, що опалювальний сезон закінчився 10 квітня 2017 року, субсидія нараховувалася не повністю за квітень, а тільки за 10 днів.

Пунктом 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів Українивід 08 вересня 2016 року № 635) передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж на 12 місяців, і розраховується: на неопалювальний сезон - із 01 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - із 01 жовтня по 30 квітня.

Перерахунок субсидіїв межах установленого строку її призначення без звернення громадян здійснюється у разі встановлення рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або місцевої держадміністрації дати початку (закінчення) опалювального періоду, що відрізняється від дати початку закінчення) опалювального сезону, на який розраховується субсидія, визначеної цим пунктом.

Розпорядженням Щорської РДА від 07 жовтня 2016 року № 248 «Про початок опалювального сезону 2016-2017 років» розпочато опалювальний сезон у Сновському районі для бюджетних установ і організацій та житлового фонду усіх форм власності з 12 жовтня 2016 року.

На виконання вказаного розпорядження Управління соціального захисту населення Щорської РДА проведено перерахунок субсидії позивача з 01 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року на суму 1 101,13 грн.

Отже, вірним є висновки судів про те, що оскільки розпорядженням Щорської РДА від 07 жовтня 2016 року № 248 «Про початок опалювального сезону 2016-2017 років» розпочато опалювальний сезон у Сновському районі з 12 жовтня 2016 року, а позивачу призначено субсидію саме на опалювальний сезон, то відповідач правомірно не врахував період із 01 жовтня по 11 жовтня 2016 року зарахувавши субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (електроенергії) лише за 20 днів, тобто з 12 жовтня по 31 жовтня 2016 року.

Розпорядженням Щорської РДА від 05 квітня 2017 року № 89 «Про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років» закінчено опалювальний сезон з 10 квітня 2017 року.

На виконання вказаного розпорядження Управлінням соціального захисту населення Щорської РДА проведено перерахунок субсидії позивача з 01 квітня по 30 квітня 2017 року на суму 372,75 грн.

Отже, оскільки розпорядженням Щорської РДА від 05 квітня 2017 року № 89 «Про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років» закінчено опалювальний сезон 2016-2017 років з 10 квітня 2017 року, а позивачу призначено субсидію саме на опалювальний сезон, то відповідач правомірно не врахував період з 11 квітня по 30 квітня 2017 року зарахувавши субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (електроенергії) лише за 10 днів, тобто з 01 квітня по 10 квітня 2017 року.

При цьому обрахування спожитої електричної енергію за 10 днів та за 20 днів проводився за розрахунком середньодобового обсягу споживання електричної енергії позивачем.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що проведений відповідачем розрахунок заборгованості позивача за електропостачання відповідає затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 534 механізму розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення, що перевищують вартість (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) 100 куб. метрів природного газу або вартість 150 кВт/г електричної енергії (в разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення), а також Положенню про порядок призначення та надання населенню субсидій, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, яким передбачено, що після закінчення опалювального сезону частина невикористаної суми субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення, що еквівалентна вартості (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) 100 куб. метрів природного газу або вартості 150 кВтг електричної енергії (в разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення), зараховується виконавцем/виробником як оплата послуг з газо-, електропостачання, у тому числі обов'язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди, а залишок невикористаної суми повертається виробником/виконавцем таких послуг до бюджету на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Таким чином, суди першої й апеляційної інстанції, з дотриманням вимог ЦПК України 2004 року, забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, прийняли рішення з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів судом касаційної інстанції, проте особою, що подала касаційну скаргу, не враховано положення частини першої статті 400 ЦПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г. І.Усик