Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/1123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Парій І.О.

з участю: секретаря - Товт Т.В.

розглянувши у судовому засіданні у смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.34).

Відповідач у судове засідання не з'явився.

Представник органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з'явився.

Представник Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.33).

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.81 ч.І ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 20 вересня 2009 року зареєстрували шлюб в Андрієво-Іванівській сільській раді Миколаївського району Одеської області, актовий запис №08, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 (а.с.9).

Згідно рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 16.11.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.35-36).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.10,11).

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї житлове приміщення, в якому проживає неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом з позивачкою ОСОБА_1 відповідає загальним прийнятим санітарним вимогам. В кімнатах чисто, проведені ремонтні роботи, для сина ОСОБА_5 виділена окрема кімната. Дитина забезпечена одягом, меблями, іграшками. Мати відповідально ставиться до виховання сина (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 з квітня 2014 року проживає окремо від ОСОБА_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу окремого проживання відповідач не відвідує сина, не цікавиться його здоров'ям, розвитком, не спілкується з ним, не приймає участі у вихованні, аліменти на утримання сина не сплачує.

Згідно довідки Андрієво-Іванівського навчально-виховного комплексу «Загальносвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» №40 від 19 березня 2018 року ОСОБА_4 навчається у 2 класі А-Іванівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. -ДНЗ» (а.с.18).

За час навчання ОСОБА_4 у навчальному закладі відповідач ОСОБА_2 не відвідував заклад, не цікавився його справами та навчанням (а.с.17).

Згідно висновку Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області №01/01-36/2259 від 01.08.2018 року орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-21).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо не виконує свої батьківські обов'язки.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні сина, не утримує його та не спілкується з ним. З квітня 2014 року вихованням неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року займається позивач - мати неповнолітнього ОСОБА_1, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 липня 2018 року встановлено для дітей віком від 6 до 18 років 1944 гривень.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню в повному об'ємі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 77,81, 258, 259, 263, 268ЦПК України , ст.ст. 164,150, 166, 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №03 від 10 лютого 2010 року складений виконавчим комітетом Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області, відомості про позбавлення батьківських прав батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 18 жовтня 2018 року і до повноліття ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення щодо стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його отримання.

У відповідності до ч.1 ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І.О.Парій