КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6342/18
Провадження № 2/552/2008/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Варан 2016» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

09.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ « Варан 2016» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу ( розпорядження) № 27-к від 11.07.2017 року він був прийнятий на роботу до відповідача на посаду охоронника. За весь період його роботи заробітна плата виплачувалась несвоєчасно та не у повному обсязі, що стало підставою для його звільнення з роботи. 02.10.2018 року він був звільнений з роботи, однак в день звільнення і по час звернення до суду відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі та не провів повний розрахунок на час звільнення, що є підставою для стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні . Також зазначав що дії відповідача, які полягають у несвоєчасній виплаті заробітної плати, не проведення повного розрахунку на день звільнення спричинили йому моральні страждання , бо поставили його у скрутне матеріальне становище та він повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Оцінює моральну шкоду в 10 000 грн. Просив задовольнити його позовні вимоги, стягнувши з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 11 липня 2017 року по 02.10.2018 року, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати та стягнути 10 000 грн. моральної шкоди.

12.11.2018 року провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою суду від 07.12.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін.

Від відповідача відзив на позов та будь-які клопотання та заяви до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що відповідно до наказу №27-к від 12.07.2017 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ « Варан 2016» на посаду охоронника та звільнений з роботи наказом № 20-к від 02.10.2018 року з 02.10.2018 року за згодою сторін з підстав, передбачених ч. 1 ст. 36 ЗКпП України., що підтверджується трудовою книжкою позивача та наказом про звільнення з роботи ( а.с. 4 - 5).

Із листа Управління держпраці у Полтавській області від 09.11.2018 року убачається, що за скаргою позивача здійснювалась перевірка дотримання трудового законодавства ТОВ «ВАРАН 2016» з приводу виплати заробітної плати позивачеві.

Перевіркою встановлено, що станом на 29.10.2018 року заборгованість по заробітній платі становить 17263 ,66грн, в тому числі невиплачена заробітна плата за квітень 2018 року 720.00 грн, за травень 2018 року3320 грн, за червень 2018 року 1220.00 грн, за липень 2018 року 3220 грн, за серпень 2018 року 4427.50 грн, з вересень 830 грн, за жовтень 2018 року 3626 грн.

Відповідно до вимог ст. 34 ЗУ « Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

При вирішені спору суд враховує Постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» оскільки відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, повязаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у звязку із затримкою її виплати, суди мають її враховувати.

Індекс інфляції за травень 2018 року встановлений 100%, червень 2018 року 100 %, липень 2018 року 99.3%, серпень 100%, вересень 101.9%, жовтень 101.7%.

Враховуючи встановлений індекс інфляції за час затримки виплати позивачеві заробітної плати , яка станом на час розгляду справи не виплачена, суд розрахував заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, яка відповідно до розрахунку становить на 01.11.2018 року 17 738, 84 грн та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відповідач не надав суду відзив на позов, фактично не оспорив позовні вимоги позивача, що дає підстави суду дійти до висновку про відсутність спору про розмір середнього заробітку , який підлягає стягненню за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач звільнений з роботи 02.10.2018 року.

Повний розрахунок, на час звільнення, відповідач з позивачем не провів, отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється судом з 3 жовтня 2018 року по час розгляду справи та становить ( жовтень 19 робочих днів, листопад 22 робочих днів, грудень 5 робочих днів) - 46 робочих днів.

Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Із довідки виданої позивачеві відповідачем за №16 від 31.10.2018 року (а.с. 8) убачається, що заробітна плата позивача за серпень 2018 року становить 5500 грн, за вересень 9944 грн, всього за два місяці 15444 грн.

У серпні 22 робочих дні, у вересні 20 робочих днів, всього 42 робочих дня.

Середньоденна заробітна плата позивача ( 15444грн :42 робочих дні) становить 367.14 грн .

Отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 3 жовтня 2018 року по 7 грудня 2018 року у розмірі 14419.88 грн. ( 367.14 грн х42 дні).

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз'яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення.

Відповідач несвоєчасно та не у повному розмірі сплачував позивачеві заробітну плату починаючи з квітня 2018 року до час звільнення, в день звільнення та станом на час розгляду справи не розрахувався з позивачем, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище та змусив позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи зазначені обставини суд дійшов до висновку про стягнення моральної ( немайнової ) шкоди на користь позивача у розмірі 3000 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 грн за позовні вимоги немайнового характеру ( стягнення моральної шкоди) та 1762 грн. за позовні вимоги майнового характеру ( стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) , а всього 3524 грн.

Пункт 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачає, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Отже підлягає негайному виконанню рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць, що становить 5500 грн, а інша сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 12 238.44 грн підлягає стягненню після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.. 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВАРАН 2016» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за один місяць у розмірі 5500 грн. ( п»ять тисяч п»ятсот грн.)

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВАРАН 2016» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за один місяць у розмірі 12 238.44 грн , середні заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 жовтня 2018 року по 7 грудня 2018 року у розмірі 14419.88 грн., 3000грн моральної шкоди, а всього 29 658.32 грн ( двадцять дев»ять тисяч шістсот п»ятдесят вісім грн 32 коп.)

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВАРАН 2016» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць у розмірі 5500 грн. ( п»ять тисяч п»ятсот грн.) підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю на користь держави судовий збір у розмірі 3524 грн. ( три тисячі п"ятсот двадцять чотири грн)

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 року проживає м. Полтава. Вул.. Черкаська, 1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ВАРАН 2016» , м. Полтава, пров. Перспективний, 1А.

Головуючий суддя Л.М. Васильєва