АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1829/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Марцішевська О.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 14 вересня 2018 року у справі за клопотанням ОСОБА_5, заінтересована особа: ОСОБА_7 про визнання і виконання рішення іноземного суду , -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року представник ОСОБА_5- ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про визнання і виконання рішення іноземного суду.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.2014 року Окружним судом Столичного округу Дублін прийнято рішення про стягнення аліментів в сумі 150 євро на тиждень, починаючи з 06.03.2014 року, сплачуються на прохання матері отримувача аліментів безпосередньо на банківський рахунок матері отримувача. Рішення суду вступило в законну силу.

14.01.2017 року Окружним судом Столичного округу Дублін винесена постанова про продовження дії виконавчого листа на стягнення аліментів.

Заявник зазначає, що вона і боржник, ОСОБА_7, на даний час проживають на території України, проте місце перебування боржника на даний час не відоме. Крім того, боржник ухиляється від сплати аліментів на дитину, тобто він ухиляється від виконання рішення суду.

Питання визнання та виконання рішень іноземних судів про стягнення аліментів регулює Конвенцію про стягнення аліментів за кордоном від 20.06.1956 року, учасницями якої є Ірландія та Україна.

З таких підстав просила суд визнати рішення Окружного суду Столичного округу Дублін про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 від 28.02.2014 року, визнати постанову Окружного суду Столичного округу Дублін про зміну виконавчого листа на примусове стягнення аліментів від 14.01.2017, надати дозвіл на примусове виконання рішення Окружного суду Столичного округу Дублін про стягнення аліментів з ОСОБА_7. на користь ОСОБА_5 від 28.02.2014 року та постанови Окружного суду Столичного округу Дублін про продовження дії виконавчого листа на стягнення аліментів від 14.01.2017 року та встановити особу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом витребування інформації щодо зміни прізвища.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2018 року клопотання ОСОБА_5 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду Столичного округу Дублін про стягнення аліментів з ОСОБА_7 від 28 лютого 2014 року ( реєстр. № 3180/2013) та постанови Окружного суду Столичного округу Дублін про зміну виконавчого листа на стягнення аліментів від 14 січня 2018 року (реєстр. № 3180/2013) залишено без розгляду та повернуто разом із усіма доданими до нього документами особі, що його подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, необґрунтовану, постановлену при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, а по справі постановити нову постанову про задоволення клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду .

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що висновки суду щодо можливості застосування Інструкції не відповідають обставинам справи, отже її застосування є необґрунтованим. Також судом не визначено, який саме пункт Інструкції підлягає застосуванню та не визначено, яким нормам ст. 466 ЦПК України не відповідає клопотання заявника.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Постановляючи ухвалу про залишення клопотання ОСОБА_5 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду без розгляду та повернуто разом із усіма доданими до нього документами особі, що його подала, суд виходив із того, що подане клопотання не відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України, а саме заявником не надано документ, який визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного підлягає виконанню , чи воно виконано і в якій частині.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Питання визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду регламентоване Главою 1 Розділу ІХ ЦПК України.

Зокрема, ст. 466 ЦПК України містить вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, недодержання яких, або у випадку, якщо документи, що додаються до клопотання, не оформлено відповідно до вимог, передбачених Главою 1 Розділу ІХ ЦПК України, має наслідком залишення такого клопотання без розгляду (ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

Так, ЦПК України досить чітко регламентує процедурні вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у ст. 466. Так, воно подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім'я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Конвенцією про визнання і виконання рішення стосовно зобов'язань про утримання учиненої в Гаазі 02 жовтня 1973 (далі Гаазька Конвенція від 02 жовтня 1973 року) визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання.

Законом України від 14 вересня 2006 року № 135-V Україна приєдналася до вказаної Гаазької Конвенції від 02 жовтня 1973 року.

Відповідно до ст. 17 Гаазької Конвенції від 02 жовтня 1973 року сторона, яка звертається з проханням про визнання чи виконання рішення, надає: 1) повну й засвідчену копію рішення; 2) будь-який документ, необхідний для підтвердження того, що рішення вже не підлягає звичайній процедурі перегляду у Державі походження, і , коли це необхідно, що воно має бути виконано; 3) якщо рішення постановлено заочно, то оригінал чи засвідчену копію будь-якого документа, який необхідний для підтвердження того, що повідомлення про відкриття провадження у справі, зокрема, повідомлення про суть позову, було належним чином вручено стороні, що не з'явилася, відповідно до законодавства Держави походження; 4) у разі потреби, будь-який документ, необхідний для підтвердження того, що вона отримала безоплатну правову допомогу чи була звільнена від витрат чи видатків у Державі походження; 5) належним чином засвідчений переклад зазначених вище документів, крім випадків, коли орган запитуваної Держави його не вимагає.

Якщо зазначених вище документів не надано або якщо зміст рішення не дозволяє органу запитуваної Держави перевірити, чи були виконані умови цієї Конвенції, то цей орган визначає певний строк для надання необхідних документів.

Легалізація чи дотримання інших подібних формальностей не вимагається.

Проте суд першої інстанції ці вимоги міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, в порушення вимог ч. 3 ст. 3 , ч. 3 ст. 466 ЦПК України , не звернув уваги і постановив передчасну ухвалу про залишення клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2018 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: