ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6461/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Леонтьєв В.В.

з участю сторін:

представника позивача Нікітюк І.В.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, посилаючись на те, що в період обслуговування житлового будинку, в якому проживає відповідач у квартирі, яка належить останньому на праві власності, відповідачу на підставі укладеного сторонами договору, надавалися комунальні послуги, які відповідач своєчасно не оплачував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Відповідач заборгованість у встановленому законом порядку не погасив, у зв'язку з чим, позивач вимушений був звернутися до суду про стягнення з відповідача заборгованості за житлово - комунальні послуги та судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач надав відзив на позов та в судовому засіданні пояснив, що з вимогами відповідача не погоджується розрахунок виконаний не вірно, а саме без врахування того, що: власниками квартири є чотири особи, позивач протягом усього часу нараховував оплату за житлово -комунальні послуги на перед, внаслідок чого мала місце постійна плутанина у нарахуваннях, проте відповідач сплачував комунальні послуги, про що постійно повідомляв позивача.В свою чергу, через фінансові проблеми позивача, останній не отримував кошти, які відповідач сплачував на рахунок останнього, однак відповідач повідомляв позивача про оплату житлово - комунальних послуг та надавав копії квитанцій. Незважаючи на це, позивач неправомірно продовжував нараховувати заборгованість і наразі звернувся з позовом, в якому також просить стягнути штрафні санкції. Таким чином позов є не обґрунтованим. Крім того, відповідач зазначив про те, що позивачем житлово -комунальні послуги надавались неналежним чином, у зв'язку з чим в будинку було створено об'єднання співвласників, яке в подальшому у складі комісії під час обстеження комунікацій дому, виявила чисельні дефекти, що свідчить про неналежне обслуговування будинку. Крім того, ОСББ повідомляло позивача про те, що розпочинає роботу та приймає будинок в управління, у зв'язку з чим позивач не повинен був надавати житлово - комунальні послуги та передати документи, натомість таких дій не вчинив, що призвело до судової тяганини та безпідставного нарахування житлово - комунальних послуг, за період коли управління та утримання будинку було передано ОСББ, про що позивача було повідомлено. Таким чином, позивач не повинен був надавати будь яких послуг, а тим більш нараховувати за них кошти. Відповідач також звернув увагу на те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, проте просив відмовити у задоволенні позову по суті з урахуванням вище вказаних обставин та підстав. Відповідач також звернув увагу на те, що на час укладення договору сторонами, відповідач не був власником майна.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про право власності від 20.04.2010 позивач, дружина позивача ОСОБА_4, та доньки подружжя ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частинах, яка була набута, шляхом приватизації /а.с. 9/.

До цього часу вказані особи, вселились у квартиру на підставі ордеру і 17.03.2010, що вбачається з копії укладеного сторони договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг /а.с. 5 - 7/.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», (в редакції 31.01.2009), тобто на час укладення вказаного договору, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до умов вказаного договору позивач, взяв на себе обов'язок по обслуговуванню і поточному ремонту житлового будинку та прибудинкової території, де знаходиться квартира відповідача, а останній,як наймач квартири згідно ордеру,взяв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати ці послуги у строки на умовах, передбачених договором.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», (в редакції, яка охоплює спірний період) утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Власники квартирбагатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Посилання позивача на правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1992 № 572, є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 1 цих правил(у редакції постанови КабінетуМіністрів України від 14.01.2009 р. № 5), останні визначають порядок користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, на які поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

У вказаному договорі відповідач, визначений як споживач послуг та співвласник проте, на час укладення договору відповідач не був власником квартири, а тільки наймачем та споживачем послуг,відповідач набув право власності пізніше, шляхом приватизації разом з трьома особами.З огляду на вище зазначені положення законодавства, яке діяло на час укладення договору та у спірний період по якому позивач просить стягнути заборгованість, а саме з 01.12.2014 по 01.10.2016 вбачається, що кожний власник майна зобов'язаний утримувати майно яке йому належить. З урахуванням того, що у договорі укладеному сторонами, відсутня умова, яка визначає інший порядок оплати житлово - комунальних послуг саме власниками, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача до одного відповідача, як власника майна, при наявності ще трьох власників, заявлено не вірно, а отже і розрахунок заборгованості, яку позивач просить стягнути з одної особи (власника) також є необґрунтованим.

Разом з тим, згідно копій квитанції наданих відповідачем, вбачається, що останній своєчасно та у повному обсязі, оплачував рахунки з житлово - комунальні послуги за спірний період /а.с. 33 - 53, 55/. Про відсутність боргу відповідач неодноразово повідомляв позивача письмово та надавав копії квитанцій /а.с. 54, 55, 57/.

Позивач надавав відповідачу відповіді про те, що сплачені рахунки через банківську установу на рахунок позивача не надійшли, у зв'язку з чим заборгованість буде обліковуватися до надходження коштів /а.с. 56, 58/.

З копій наданих квитанцій, вбачається, що відповідачем добросовісно виконувалися зобов'язання по оплаті за житлово - комунальні послуги, які оплачувалися за реквізитами, які були зазначені у квитанціях та рахунках позивача, а питання не зарахування коштів банківською установою на рахунок позивача, відповідача не повинно обходити.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити причину не зарахуваннясплачених відповідачем грошових коштів за житлово - комунальні послуги на рахунок позивача, а також за наявності доказів оплачених відповідачем послуг за спірний період, підставу виникнення заборгованості та неврахування сплачених коштів при обґрунтуванні наявності боргу, як і сам розрахунок боргу, що могло б спростувати виконання відповідачем обов'язку по оплаті житлово - комунальних послуг у повному обсязі.

Окремо, що стосується спірного періоду з 01.09.2016 по 01.10.2016 суд вважає зазначити, що житлово - комунальні послуги позивачу, відповідач не повинен був сплачувати, оскільки 25.05.2016 установчими зборами ОСББ «вулиця Чавдар 7» було прийнято рішення про створення вище вказаного ОСББ, яке 13.06.2016 було зареєстровано державному реєстрі юридичних осіб /а.с. 59 - 66/.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України, «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків,можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до закону.

Згідно ст. 6 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків», об'єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об'єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків», об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Після проведення державної реєстрації ОСББ, останнє повідомило позивача про те, що з 01.08.2016 управління будинком АДРЕСА_1 здійснюватиметься ОСББ /а.с. 67/. Разом з тим, позивач не звернув уваги на повідомлення ОСББ та створення останнього /а.с. 69-71/. Таким чином вбачається, що після прийняття ОСББ вказаного будинку в управління згідно акту від 01.09.2016, позивач не повинен був нараховувати відповідачу будь якому оплату за житлово -комунальні послуги, у зв'язку з припиненням його обслуговування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність заборгованості у відповідача за спірний період.

Що стосується неналежного виконання позивачем обов'язку по утриманню будинку та прибудинкової території, то останні є неспроможними, оскільки не стосуються предмету спору .

Керуючись ст.ст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 133, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268,272, 273, 354 ЦПК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий: