ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Чубіна А.В.,

сторони:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2018 року, яке ухвалено суддею Путовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «АUDI 80 1.8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, право на користування яким надано ОСОБА_2

02 грудня 2013 року, приблизно о14 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «АUDI 80 1.8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Тухачевського у Жовтневому районі м. Кривого Рогу. В цей час, у зустрічному напрямку, рухався автомобіль «ЗАЗ 110557 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під керуванням водія ОСОБА_4, який при повороті ліворуч не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, та при повороті ліворуч не надав дорогу зустрічним транспортним засобам, здійснив зіткнення з автомобілем «АUDI 80 1.8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого автомобіль «АUDI 80 1.8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.

Постановою Саксаганського районного суду Кривого Рогу від 25.12.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнено до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Транспортний засіб «ЗАЗ 110557 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежна страхова компанія», яке 07.05.2014 року виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування, що становить 10 835 грн. 32 коп. Відповідно до договору страхування франшиза складає 500 грн.

Між ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» було досягнуто мирової угоди, яка була затверджена ухвалою суду від 22.11.2016 року, за якою на користь ОСОБА_1 була доплачена скорегована сума страхового відшкодування в розмірі 8761 грн.24 коп.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд стягнути з солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 57 665 грн. 91 коп.; з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 - франшизу в розмірі 500 грн.; з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 - моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріального збитку суму 57665 гривень 91 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди - суму 2000 гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування франшизи - суму 500 гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди - суму 2000 гривень 00 коп.

В іншій частині в задовоенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неврахування того, що питання про відшкодування шкоди вже вирішено шляхом укладення між позивачем ОСОБА_1 та страховою компанією мирової угоди, в рамках якої було визначено розмір завданих збитків та позивачі з цим погодились.

Крім того, відповідач вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є недоведеними та необґрунтованими.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, відповідач вважає, що первісний позов позивачами було заявлено про відшкодування вартості відновлювального ремонту, однак на підтвердження суми витрат позивачами не було надано належних доказів, а всі документи містили різні, суперечливі дані.

При цьому, висновком експерта у 2013 році встановлено, що відновлення транспортного засобу є економічно недоцільним та транспортний засіб після ДТП вважається фізично знищеним. 07 травня 2014 року ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування у розмірі 10 835,32 грн., а у вересні-жовтні 2014 року позивач відремонтував автомобіль.

Оскільки, ринкова залишкова вартість автомобіля не була визначена до початку розгляду даної справи, судом було призначено авто-товарознавчу експертизу, а після визначення вартості транспортного засобу до ДТП, страхова компанія визнала, що страхове відшкодування було розраховано невірно та доплатила 8 761,24 грн. з урахуванням того, що автомобіль вважається фізично знищеним.

Отже, на думку відповідача, питання про відшкодування матеріальної шкоди вже вирішено шляхом укладення між позивачем ОСОБА_1 та страховою компанією мирової угоди, в рамках якої було визначено розмір завданих збитків та позивачі з цим погодились. При цьому, сума виплаченого страхового відшкодування є значно меншою, аніж ліміт відповідальності страховика, а тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди у більшому розмірі з нього, як з власника транспортного засобу.

Також, відповідач зазначає, що судом було допущено порушення процесуального права та прийнято до провадження уточнені позовні заяви, в яких було змінено підстави позову.

Відповідач вважає, що суд невірно застосував норми матеріального права, а саме ст. 1194 ЦК України, та не взяв до уваги, що нею врегульовано порядок повного відшкодування завданої шкоди, а не випадки, коли автомобіль вважається фізично знищеним.

Відповідач вважає, що позивачі, отримавши відшкодування від страхової компанії, відновивши та експлуатуючи свій автомобіль ще з 2014 року, вимагають від відповідачів кошти, що багаторазово перевищують вартість авто на момент ДТП, намагаючись двічі компенсувати свої витрати.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 вважає, що відсутні правові підстави для притягнення його та відповідача ОСОБА_4 до солідарної відповідальності, оскільки, за загальними правилами, тягар цивільної відповідальності має нести винна особа, якою є водій транспортного засобу, а не його власник.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, позивача ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5, ОСОБА_1 належить автомобіль марки «АУДІ 80», реєстраційний номер НОМЕР_3.

Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2013 року, 02 грудня 2013 року о 14.00 год. водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110557 3нг», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись напроти буд.2 по вул. Тухачевського у м. Кривому Розі, при повороті ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4.

ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно полісу № АЕ/0200009 автомобіль «ЗАЗ 110557 3НГ» , реєстраційний номер НОМЕР_2, забезпечено обов'язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності від 05.03.2013 року у ПрАТ « Українська пожежна страхова компанія».

Відповідно висновку експерта № 62/16 по визначенню матеріального збитку від 09.04.2016 року сума матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобілю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок дорожньої транспортної пригоди яка сталася 02.12.2013 року на момент експертного дослідження - 03.03.2016 року складає 72167 грн. 97 коп.

Ринкова вартість автомобілю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент 02.12.2013 року, без урахування аварійних пошкоджень, складає 30306,98 грн.

Ринкова вартість автомобилю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3, після дорожньої пригоди у аварійному стані на момент 02.12.2013 року, на підставі технічного огляду автомобіля від 05.12.2013 року, складає 10210,51 грн.

Ринкова вартість автомобілю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3, після дорожньої пригоди з урахуванням аварійних пошкоджень, на момент 03.03.2016 року, на підставі даних технічного огляду автомобіля від 05.12.2013 року, складає 30998,39 грн.

Утилізаційна вартість автомобілю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3 не визначається.

07.05.2014 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна страхова компанія» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування, яке визначено страховим актом № ОЦ/007/001/14/6254 від 07 травня 2014 року, та в якому встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищує вартість пошкодженого транспортного засобу, тому на користь ОСОБА_1. підлягає відшкодуванню 10 835 грн. 32 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та вартістю пошкодженого транспортного засобу за відрахуванням франшизи в розмірі 500 грн.

Таким чином, страховим актом № ОЦ/007/001/14/6254 від 07 травня 2014 року визначено, що пошкоджений автомобіль марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3 є фактично знищений.

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.11.2016 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПрАТ « Українська пожежна страхова компанія» укладено мирову угоду, відповідно до якої, з урахуванням висновку експерта № 62/16 по визначенню матеріального збитку від 09.04.2016 року, на користь ОСОБА_1 сплачена скореговану суму страхового відшкодування у розмірі 8761,24 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що страхове відшкодування, яке підлягає стягненню з страховика не покриває заподіяну майнову шкоду позивачу, тому, решта суми 57665,91 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок винних осіб, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, солідарно, також позивачам по справі підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані із проведенням авто товарознавчих експертиз та завдана моральна шкода.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів про стягнення з відповідачів в солідарному порядку матеріальної шкоди в сумі 57665,91 грн. та витрат, пов'язаних із проведенням авто товарознавчих експертиз, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року зроблено наступний правовий висновок.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 заявив вимогу про солідарне відшкодування завданої йому матеріальної шкоди пошкодженням належного йому автомобіля в сумі 57665,91 грн., яка на його думку, є різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно висновку експерта № 62/16 по визначенню матеріального збитку від 09.04.2016 року сума матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобілю марки «Ауді 80», реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок дорожньої транспортної пригоди, яка сталася 02.12.2013 року, на момент експертного дослідження - 03.03.2016 року складає 72167 грн. 97 коп.

Ринкова вартість автомобілю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент 02.12.2013 року, без урахування аварійних пошкоджень, складає 30306,98 грн.

Ринкова вартість автомобилю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3, після дорожньої пригоди у аварійному стані на момент 02.12.2013 року, на підставі технічного огляду автомобіля від 05.12.2013 року, складає 10210,51 грн.

Ринкова вартість автомобілю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3, після дорожньої пригоди з урахуванням аварійних пошкоджень, на момент 03.03.2016 року, на підставі даних технічного огляду автомобіля від 05.12.2013 року, складає 30998,39 грн.

Утилізаційна вартість автомобілю марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3 не визначається, оскільки пошкоджений автомобіль ОСОБА_1 відремонтовано.

07.05.2014 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна страхова компанія» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 10 835 грн. 32 коп, яке визначено страховим актом № ОЦ/007/001/14/6254 від 07 травня 2014 року, та в якому встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищує вартість пошкодженого транспортного засобу, тому на користь ОСОБА_1. підлягає відшкодуванню 10 835 грн. 32 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та вартістю пошкодженого транспортного засобу за відрахуванням франшизи в розмірі 500 грн.

Отже, страховим актом № ОЦ/007/001/14/6254 від 07 травня 2014 року визначено, що пошкоджений автомобіль марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_3 є фактично знищений, з чим ОСОБА_1 погодився, оскільки не оскаржував та не заперечував проти страхового акту № ОЦ/007/001/14/6254 від 07 травня 2014 року, складеного ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» (а.с.18-зворот).

Крім того, згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.11.2016 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПрАТ « Українська пожежна страхова компанія» укладено мирову угоду, відповідно до якої, з урахуванням висновку експерта № 62/16 по визначенню матеріального збитку від 09.04.2016 року, на користь ОСОБА_1 сплачена скореговану суму страхового відшкодування у розмірі 8761,24 грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 отримавши від ПрАТ « Українська пожежна страхова компанія» страхове відшкодування в загальному розмірі 19,596,56 грн., за мінусом 500 грн. франшизи, отримав відшкодування завданих йому матеріальних збитків пошкодженням автомобілю марки «Ауді 80», реєстраційний номер НОМЕР_3, яке є різницею між вартістю автомобіля марки «Ауді 80», реєстраційний номер НОМЕР_3 у непошкодженому стані на момент ДТП 02.12.2013 року, та становить 30306,98 грн. та ринковою вартістю пошкодженого автомобілю марки «Ауді 80», реєстраційний номер НОМЕР_3 після ДТП у аварійному стані на момент 02.12.2013 року, яка становить 10210,51 грн., що узгоджується з висновком експерта № 62/16 по визначенню матеріального збитку від 09.04.2016 року.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року, №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Пунктом 15 вказаної Постанови передбачено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Справа не містить доказів, які б вказували на іншу вартість вказаного автомобіля після його пошкодження внаслідок ДТП.

Таким чином, отримавши від страховика різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, з якою він погодився, позивач ОСОБА_1 позбавлений права вимагати від відповідачів відшкодування матеріальних збитків, які він поніс у зв'язку із відновлювальним ремонтом автомобіля, який був економічно необґрунтованим, та багаторазово перевищує вартість пошкодженого автомобіля на момент ДТП.

У зв'язку з наведеним вище колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в цій частині заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення цих позовних вимог є помилковими.

Крім того, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що відсутні правові підстави для притягнення його та відповідача ОСОБА_4 до солідарної відповідальності, оскільки, за загальними правилами, тягар цивільної відповідальності має нести винна особа, якою є водій транспортного засобу, а не його власник, тому позовні вимоги позивачів в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальних збитків та моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки винною особою у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_4

У зв'язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів до відповідачів про відшкодування завданої їм майнової шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що не підлягають задоволенню й позовні вимоги про стягнення з відповідачів витрат по справі в розмірі 4000 грн., які пов'язанні із проведенням експертиз пошкодженого автомобіля марки «Ауді 80», реєстраційний номер НОМЕР_3.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 500 грн. франшизи, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь кожного з позивачів, визначений судом першої інстанції в розмірі 2000 грн., є завищеним. На думку колегії суддів, відповідачі по справі, внаслідок скоєння протиправних дій відповідача, дійсно зазнали моральної шкоди, що призвело до моральних страждань та переживань. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, заподіяння шкоди внаслідок ДТП, обсяг фізичних та моральних страждань позивачів, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що належною компенсацією спричиненої кожному з позивачів моральної шкоди є сума в розмірі 1000 грн.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в цій частині, заслуговують на увагу.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 - задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 57 665,91 грн. та ухваленню в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. Крім того, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди, яку стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із зменшенням цього розміру з 2000 грн. на кожного з відповідачів до 1000 грн. на кожного з позивачів

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 57 665,91 грн. та скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2018 року змінити в частині розміру моральної шкоди, яку стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, зменшивши цей розмір з 2000 грн. до 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2018 року змінити в частині розміру моральної шкоди, яку стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, зменшивши цей розмір з 2000 грн. до 1000 (одна тисяча) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: