Справа №175/1279/18
провадження №2/175/412/18
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2018 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М. ознайомившись із заявою позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа №175/1279/18 (провадження №2/175/412/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позивачка звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову по вищевказаній справі, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач по справі не має постійного місця роботи та має мінливий дохід, а тому вважає за необхідне накласти арешт на належне йому майно , що дасть можливість у майбутньому забезпечити виконання рішення суду в частині матеріальних виплат.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Пунктом п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних докази в підтвердження належності майна, на яке слід накладсти арешт, саме відповідачу ОСОБА_2, а також не доведено той факт, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, тому вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивачки.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Бойко