Справа №175/4479/18-ц
Провадження №2/175/1451/18
У Х В А Л А

06 грудня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участі секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодінь обєктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодінь обєктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя.

05 грудня 2018 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просив з метою забезпечення позову вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину усіх грошових коштів, які належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та які знаходяться на усіх її банківських рахунках та усіх депозитних договорах в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1Д).

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Фактично всі зароблені від господарської діяльності грошові кошти, позивач передавав дружині, яка вносила їх на своє імя на рахунки та на депозитні договори в АТ КБ «ПриватБанк» у відділеннях м. Дніпро. Загальна сума внесених грошових коштів на рахунки банку перевищує 10 000 000 грн.

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

Відповідно до ст. 60 СК України майно (в т.ч. і грошові кошти) набуте під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя і не має жодного правового значення на кого з подружжя оформлені правовстановлюючі документи на спільне майно подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Теж саме зазначено й у частині четвертій статті 372 ЦК України. Закон встановлює презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності (ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 70 СК України).

Верховний Суд 18 червня 2018 року у цивільній справі №711/5108/17-ц (провадження № 61-1935св18) прийшов до наступної правової позиції: Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу спільно нажитого майна подружжя, і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, суд, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на 1/2 частину належних відповідачу в АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів до ухвалення судом рішення по даній цивільній справі. Арешт 1/2 частини грошових коштів не обмежить прав відповідача на користування та володіння спірним майном (грошовими коштами), і саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час, відповідач не позбавляється можливості володіти та користуватися спірним майном (грошовими коштами).

Керуючись ст. 60, 70 СК України, ст. 12, 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Накласти арешт на 1/2 частину усіх грошових коштів, які належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та які знаходяться на усіх її банківських рахунках та усіх депозитних договорах в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1Д, офіційна адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 30 м. Дніпро), до виконання рішення суду.

Копію ухвали направити на виконання АТ КБ «Приватбанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1Д, офіційна адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 30 м. Дніпро), для відома сторонам у справі.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Озерянська Ж.М.