Справа № 450/2644/17 Провадження № 2/450/532/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про (предмет спору) : визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського кооперативу «Гродиславицький», розміром 1, 33 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданий Пустомитівською райдержадміністрацією 22.03.2017 року

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла баба позивача ОСОБА_2. Своїм майном після смерті не розпорядилися. Майно баби складається із земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського кооперативу «Гродиславицький», розміром 1, 33 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого Пустомитівською райдержадміністрацією 22.03.2017 року (оригінал сертифікату втрачений). На момент смерті баби з нею проживала її донька ОСОБА_3, отже згідно ст. 549 ЦК УРСР фактично вступила у володіння майно та вважається такою, що прийняла спадщину, однак за життя не зареєструвала на себе. ОСОБА_3 померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позивач після смерті матері проживала разом з нею, без реєстрації в будинку АДРЕСА_1, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Однак у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду.

Позиція відповідача: представник у судове засідання на виклик суду не з'явився.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

02.10.2017 року ухвала про відкриття провадження; вимога суду про витребування спадкової справи; 30.10.2017 року відповідь на вимогу; 31.10.2017 року заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутності та визнання заявлених позовних вимог;11.01.2018 року клопотання позивача про витребування спадкової справи; 11.01.2018 року вимога суду про витребування спадкової справи; 31.01.2018 року копія спадкової справи; 26.02.2018 року заява про розгляд справи у відсутності позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

За час свого життя з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно, ОСОБА_2, крім іншого, набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського кооперативу «Городиславицький», розміром 1, 33 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що стверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 22.03.2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.08.2014 року. В день смерті ОСОБА_2, згідно 525 ЦК України 1963 року, відкрилась її спадщина. Відомості про складення ОСОБА_2 заповіту після смерті останньої відсутні. Тому, в силу вимог ч. 2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом почергово. У склад спадщини ОСОБА_2, крім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського кооперативу «Городиславицький», розміром 1, 33 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був

би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2, є її донька ОСОБА_3, факт родинних відносин першої лінії споріднення стверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 05.08.1964 року.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно довідки виданої 04.04.2017 року № 19 Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, на день смерті ОСОБА_2 з нею проживала її донька ОСОБА_3.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. П. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань, витребування додаткових доказів.

Згідно приписів ст.548 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті спадкодавця), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивача.

Відтак, в силу вимог ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 вступила в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 23.10.2009 року.

В день смерті ОСОБА_3, увідповідності до вимог ст. 1220 ЦК України в відкрилася спадщина після смерті останньої. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України у склад спадщини ОСОБА_3 увійшло, крім іншого, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського кооперативу «Городиславицький», розміром 1, 33 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, (успадковане після смерті ОСОБА_2).

Із оголошення в газеті «Голос народу» № 36 від 09.09.2017 року, слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 22.03.2017 року, виданий на ім'я ОСОБА_2, втрачений.

Позивач ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_3, факт родинних відносин першої лінії споріднення стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим 05.04.2002 року. Прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_1, внаслідок укладення шлюбу, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 10.03.2005 року.

З Довідки № 119 від 04.04.2017 року, видана Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області слідує, що на момент смерті ОСОБА_3 разом з нею проживала її донька ОСОБА_1.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. П. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів.

Згідно спадкової справи № 246/2009 заведеної 12.11.2009 року, державним нотаріусом Новороздільської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3, спадкоємці її майна звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 по 1/4 частку квартири по АДРЕСА_2

ОСОБА_1 протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявляла про відмову від спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зіставивши наведені норми цивільного закону, можна зробити висновок, що закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він вважається таким що прийняв спадщину. Відтак, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3.

Докази існування спадкоємців після смерті ОСОБА_3, які згідно вимог ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку у спадщині і претендують на спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутні.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядилася спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивач являється спадкоємцем першої черги спадкування після смерті спадкодавця; те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що оригінали правовстановлюючих документів втрачені; відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 -, задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського кооперативу «Гродиславицький», розміром 1, 33 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач : ОСОБА_1, АДРЕСА_3.

Відповідач : Миколаївська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, м. Миколаїв, Львівської області.

Повне рішення суду складено 26.02.2018 року.

СуддяЄ. О. Данилів