справа № 691/547/18
провадження № 2/691/342/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що з травня 2012 року у неї з»явились близькі стосунки з ОСОБА_3, який приїжджав до неї додому в м.Городище Черкаської області і у квітні 2013 року вона завагітніла. Протягом вагітності, хоча і проживали окремо, ОСОБА_3 їздив на огляди до закладу охорони здоров»я разом з нею, дбав про неї, піклувався, надавав посильну матеріальну допомогу. На час пологів перебував біля неї у пологовому залі Комунального Закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради». Після народження дитини забрав її та новонародженого сина ОСОБА_4 з полового будинку та привіз у м.Городище Черкаської області. ОСОБА_3 через день приїжджав до них з дитиною, радів синові, придбав необхідні дитячі речі. Не зважаючи на такі обставини, відповідач ухилявся від подачі до органу реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства. Свою пасивність пояснював відсутністю у нього паспорта, наполягаючи, щоб сама реєструвала народження дитини, а він своє батьківство зареєструє пізніше. Враховуючи таку поведінку ОСОБА_3, подала до Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області заяву про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного Кодексу України, тобто прізвище батька дитини зареєстроване ОСОБА_5, а ім»я та по-батькові ОСОБА_6. У середині березня 2014 року разом із сином переїхала до відповідача у село Андріївка Миронівського району Київської області. Там проживали однією сім»єю, фактично перебували у шлюбних відносинах, вели спільне господарство. Разом з ними проживала повнолітня донька ОСОБА_3 ОСОБА_7. Остільки ОСОБА_3 продовжував відмовлятися офіційно визнати батьківство дитини, а також зареєструвати з нею шлюб, то з цього приводу між ними постійно виникали сварки. Не бажаючи продовжувати такі стосунки, у листопаді 2016 року, забравши сина повернулася проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час син проживає з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей не має, а тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів.

В судове засідання, учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не зявилися, через канцелярію суду подали заяви від 18 жовтня 2018 року №6151/18, №6155/18, №6156/18 про розгляд справи у їх відсутність, позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, відповідач і його представник проти задоволення позову не заперечили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надав заяву від 01 листопада 2018 року №6480 про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Неявка учасників справи не перешкоджає розглядові справи по суті, так як повідомлені вчасно та належним чином про судовий розгляд. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення учасників про судовий розгляд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку про його обґрунтованість та підстави до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 7 Конвенції ООН " Про права дитини" від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею.

Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.ст.126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття та приймається судом , якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно Постанови №3 від 05 травня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України .

Відповідно до ст.ст. 263, 265 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У відповідності до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача ОСОБА_2 16 січня 2014 року народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-СР №181404 (а.с.5). У свідоцтві про народження, батьком записаний ОСОБА_8 (а.с.5). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 23 вересня 2016 року №7, відомості про батька записані як і у свідоцтві про народження Серії І-СР №181404 (а.с.6). Згідно довідок виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 25 вересня 2018 року №2227 та № 2228, позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дітьми: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, останній перебуває на її утриманні (а.с.7-8). Відповідно до дубліката виписного епікризу №00983 від 24 квітня 2018 року, позивач, дійсно народила дитину в Комунальному Закладі «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» у відділенні патології вагітності та екстрагенітальної патології (а.с.9-10). Відповідач має на утриманні неповнолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про народження №283404 (а.с.29). Відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року, відповідач ОСОБА_3 попередній шлюб з ОСОБА_12 розірвав (а.с.32-33). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року, у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судово-медичну генетичну ідентифікаційну експертизу (а.с.36-37). За результатами Висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 18 вересня 2018 року №253, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш ніж 99,99%, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 практично доведено (а.с.49-52). Із заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 18 жовтня 2018 року №6152, вбачається, що відповідач з вище зазначеним Висновком експерта ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом (а.с.49-52).

Дослідивши та оцінивши подані в судовому засіданні докази, враховуючи, що відомості про батьківство відповідача ніким та нічим не спростовано, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про визнання батьківства.

Щодо частини позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то у зв»язку з прийнятим рішенням, суд вбачає підстави для покладення обов»язку на батька, відповідача у справі, стосовно сина ОСОБА_5, остільки угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей.

Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітньої дитини про її стан здоров»я, вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно, та у відношенні відповідача, який, вже має на утриманні неповнолітню дитину, фізично здоровий, працюючий, згідний утримувати ще і неповнолітнього сина, а тому слід стягнути із ОСОБА_3 аліменти, як такого, що має можливість їх сплачувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., остільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову у справі про стягнення аліментів.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження Серії І-СР №181404 ОСОБА_5; копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 23 вересня 2016 року №7; копіями довідок виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 25 вересня 2018 року №2227 та № 2228; копією дубліката виписного епікризу Комунального Закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» №00983 від 24 квітня 2018 року; копією свідоцтва про народження №283404 ОСОБА_11; копією рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року; Висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 18 вересня 2018 року №253.

Керуючись ст.ст. 126,128,134,191,135,141, 180, 181 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141,200, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Внести зміни в актовий запис №16 від 27 січня 2014 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області про народження ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, зазначивши у графі батько замість ОСОБА_8 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянин України, житель ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки м.Городище вул.Грушевського, №37 Черкаської області, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2018 року.

Рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп на користь Держави, отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106 , банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікацій доходів бюджету 22030106.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Копію рішення направити учасникам справи, для відому.

Повне рішення суду складено 12 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_13