Справа № 296/8306/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

за участю секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №327 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальтної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальтної громади в особі Житомирської міської ради, в якій просить визнати за ним право власності на ? частину квартири «4 в будинку №17-б по вул. Любарькій в м.Житомирі.

В судове засідання учасники судового розгляду не з'явились, позивач подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлого 16.01.2017 року ОСОБА_2. Під час життя ОСОБА_2 належала ? частина квартири за адресою АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва №14018 про право власності на житло виданого 12.07.1994 року відділом приватизації державного житлового фонду.

13.03.2016 року ОСОБА_2 заповів позивачу все своє рухоме і не рухоме майно, що підтверджується заповітом від 30.03.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі №937.

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини. Однак 08.08.2017 року приватний нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю у позивача свідоцтва про право власності на вказану квартиру.

В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прав власності не встановлена судом.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як роз'яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно роз'яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Враховуючи вищезазначене, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 25, 392, 1261, 1269 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальтної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири «4 в будинку №17-б по вул. Любарькій в м.Житомирі.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Р. А. Галасюк