Справа № 340/565/17
Провадження № 22-ц/779/156/2018
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про виплату та стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду, за апеляційною скаргою відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на рішення Верховинського районного суду від 24 листопада 2017 року, ухваленого суддею Бучинським А.Б. в смт. Верховина, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відділу освіти Верховинської РДА про виплату та стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Косівського районного суду від 03 грудня 2015 року її поновлено на посаді вчителя географії Ільцівської ОСОБА_3 ступенів та стягнено заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2014 року по 27 липня 2015 року. Рішенням Верховинського районного суду від 18 серпня 2016 року стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 28 липня 2015 року по 03 червня 2016 року.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2017 року рішення Верховинського районного суду від 14 лютого 2017 року змінено в частині суми стягнення та стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 04 червня 2016 року по 09 лютого 2017 року.

В подальшому рішенням Верховинського районного суду від 27 липня 2017 року стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10 лютого 2017 року по 13 червня 2017 року.

Посилаючись на те, що рішення суду в частині поновлення її на роботі досі не виконане, просила стягнути із відділу освіти Верховинської РДА на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за період з 14 червня 2017 року по 13 жовтня 2017 року в сумі 62 631,40 грн.

Рішенням Верховинського районного суду від 24 листопада 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з відділу освіти Верховинської РДА на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 14 червня 2017 року по 13 жовтня 2017 року включно в сумі 62 631,40 грн.

Стягнуто з відділу освіти Верховинської РДА на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати: витрати на правову допомогу в розмірі 850,00 грн.

Стягнуто з відділу освіти Верховинської РДА на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі на дане рішення відділ освіти Верховинської РДА посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що Верховинським районним судом було розглянуто позовну заяву про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з порушенням ст. 236 КЗпП України, оскільки дана стаття вказує, що ухвалу виносить орган який розглядав спір, а це Косівський районний суд.

Вказує, що рішення Косівського районного суду в частині поновлення на роботі виконати неможливо, оскільки згідно п. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень призначає на посаду та звільняє з посади працівників.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 8 розд. ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В засіданні апеляційного суду представник відділу освіти Верховинської РДА ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду про поновлення позивача на роботі відповідачем не виконано, а тому необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі з урахуванням підвищених тарифних ставок і окладів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Косівського районного суду від 03 грудня 2015 року визнано незаконним наказ відділу освіти Верховинської РДА №59-к від 25 лютого 2014 року про звільнення з роботи ОСОБА_2 та поновлено її на посаді вчителя географії Ільцівської ОСОБА_3 ступенів з 26 лютого 2014 року. Стягнуто з управління освіти, сімї, молоді та спорту Верховинської РДА на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 99 170 грн.

Рішенням Верховинського районного суду від 27 липня 2017 року стягнуто з відділу освіти Верховинської РДА на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10 лютого 2017 року по 13 червня 2017 року включно в сумі 58 421,08 грн.

Як встановлено судом та не заперечується представником апелянта, рішення суду про поновлення позивача на роботі на час звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом не виконано.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку в звязку з невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, внаслідок невиконання рішення суду в розумінні ст. 236 КЗпП України, яка зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Верховинського районного суду від 27 липня 2017 року, яке набрало законної сили, встановлено, що у звязку із підвищенням тарифних ставок і посадових окладів, розмір середньоденної заробітної плати 344,33 грн., що застосовувався для обчислення середнього заробітку, підлягає коригуванню на відповідний коефіцієнт підвищення. З моменту звільнення ОСОБА_2 посадовий оклад декілька разів збільшувався, а тому у період з 01 лютого 2014 року по 30 листопада 2015 року коефіцієнт підвищення становить 1,187, у період з 01 грудня 2015 року по 04 квітня 2016 року 1,1, у період з 01 травня 2016 року по 03 березня 2016 року 1,064, у період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року 1,126, у період з 01 січня 2017 року по 09 лютого 2017 року 1,368, а тому розмір середньоденної заробітної плати становить 736,86 грн.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 заявила позовні вимоги про стягнення з відділу освіти Верховинської РДА 62 631,40 грн, шляхом множення середньоденного заробітку в розмірі 736,84 грн на 85 робочих днів за період з 14 червня 2017 року по 13 жовтня 2017 року.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в тому числі і у випадку обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно п.п. 5, 8 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунктом 10 встановлено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

У звязку з наведеним, судом першої інстанції, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, проведено обчислення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Доводи апеляційної скарги про розгляд позовної заяви з порушенням порядку розгляду на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Норма ст.236 КЗпП, до якої звертається апелянт, з огляду на час її прийняття поряд з процесуальним законом, в спірному випадку до застосування не підлягає.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що рішення Косівського районного суду в частині поновлення на роботі виконати неможливо.

Рішення Косівського районного суду від 03 грудня 2015 року набрало законної сили та згідно ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України є обовязковим до виконання. Причини його невиконання, не є підставою для відмови у стягненні середнього заробітку.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Верховинського районного суду від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2018 року.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_6