ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 391/1151/14-ц

провадження № 22-ц/4809/421/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Кіселика С.А.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

заявник (стягувач у виконавчому провадженні) - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: боржник у виконавчому провадженні - ОСОБА_5, виконавець - начальник Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух Микола Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області (суддя Мумига І.М.) від 04 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги і рішення суду першої інстанції

23 липня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою в якій просив визнати рішення начальника відділу Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробух М.С. щодо закінчення виконавчого провадження № 51628181 при виконанні виконавчого листа № 391/1151/14-ц від 6 липня 2016 року, виданого Компаніївським районним судом Кіровоградської області - неправомірним; скасувати постанову начальника відділу територіального управління Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробух М.С. від 27 червня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 51628181 щодо примусового виконання виконавчого листа № 391/1151/14-ц від 6 липня 2016 року, виданого Компаніївським районним судом Кіровоградської області, про усунення порушення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_5 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_2, відповідно до встановлених межових знаків №6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи.

Заявник не погоджується з вказаною постановою, оскільки вважає, що державний виконавець не вжив усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення. Посилаючись у постанові про закриття провадження на заяву боржника від 27.06.2018 року про усунення порушення права власності на земельну ділянку, державний виконавець не перевірив вказану інформацію. Боржник ОСОБА_5 не виконала зобов'язання згідно рішення суду, а саме: не перенесла паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_2 відповідно до встановлених межових знаків №6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи, який до цього часу продовжує створювати перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що державний виконавець прийняв оспорювану заявником постанову відповідно до вимог закону. Судом встановлено, що паркан не може бути перенесено в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_2 відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи, у зв'язку з його відсутністю, а саме демонтажем боржником як власником паркану. Також заявником не надано доказів того, що не перенесення паркану боржником ОСОБА_5 продовжує створювати йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу на рішення державного виконавця.

Заявник посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Стверджує про помилковість висновку суду, що державний виконавець здійснив усі заходи з примусового виконання рішення і, що демонтаж паркану усунув перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Вважає, що постанова державного виконавця ґрунтується на неперевірених даних, викладених в заяві боржника ОСОБА_5 від 23 червня 2018 року. Рішення апеляційного суду від 01 червня 2016 року фактично не виконане, оскільки демонтовано частину паркану та самостійно державним виконавцем із залученням спеціаліста натягнуто шнур і встановлено нову межу, яка не відповідає межовим знакам, відображеним у схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. Також між межовими знаками № 3 і № 4, № 5 і № 6 залишилися бетонні залишки паркану - стовпчики з перемичками, що продовжує створювати перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Наведене, на думку заявника, свідчить про те, що державний виконавець не вжив всіх заходів для виконання рішення суду від 01 червня 2016 року, а тому постанову про закриття виконавчого провадження вважає незаконною.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції заявник ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу.

Начальник Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух М.С. заперечив проти задоволення скарги, стверджуючи, що вчинив усі необхідні дії щодо примусового виконання рішення суду від 01 червня 2016 року. При цьому визнав, що між межовими знаками залишилися бетонні залишки паркану - стовпчики з перемичками.

Представники боржника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважають, що вимоги скарги не підлягають задоволенню оскільки ОСОБА_5 паркан демонтувала в межах знаків № 3 і № 4 та № 5 і № 6 і таким чином порушення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку усунуто. Наявність бетонних залишків паркану не заперечували, втім не вважають це перешкодою в користуванні земельною ділянкою. Демонтаж чи перенесення паркану в межах знаків № 4 і № 5, як того бажає скаржник, рішенням суду не передбачено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

11 липня 2016 року начальником Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрухом М.С. відкрито виконавче провадження номер за ЄДРВП 51628181 з примусового виконання виконавчого листа №391/1151/14-ц, виданого 06 липня 2016 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області на виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року про усунення порушення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_2, відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи.

Цією постановою боржнику ОСОБА_5 було встановлено строк для самостійного виконання рішення суду.

Однак, згідно заяви стягувача ОСОБА_4, актів державного виконавця від 19 липня 2016 року, 25 липня 2016 року, 05 грудня 2016 року та 16 лютого 2017 року, рішення суду боржником самостійно не виконано.

З метою організації належного виконання рішення суду, держвним виконавцем здійснювались заходи щодо залучення до проведення виконавчих дій суб'єкта господарювання, яким будуть проведенні дії щодо перенесення паркану.

Однак, 10 травня 2018 року під час виїзду за адресою АДРЕСА_2, державним виконавцем встановлено, що паркан демонтовано боржником, окрім 13 секцій каркасу (близько 15 метрів), що підтверджується відповідним актом державного виконавця та відповідними фотознімками.

З пояснення боржника секції, що не демонтовані, розміщуються відповідно до межових знаків № 5 і № 4, а перенесеним паркан має бути відповідно до встановлених межових знаків № 6 і №5, № 3 і №4.

Для перевірки цих відомостей державним виконавцем відповідно до статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 18 травня 2018 року, якою для участі у виконавчому провадженні залучено спеціаліста ДП «Кропивницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Спеціалісту доручено встановити фактичні межі між вказаними земельними ділянками на місцевості для подальшого встановлення паркану по вірній межі.

19 червня 2018 року проведено виконавчі дії за участі спеціаліста ДП «Кропивницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» під час яких встановлено межу між земельними ділянками.

На місцевості встановлено, що паркан дійсно демонтовано відповідно до межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, як це зазначено у виконавчому листі та схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. Також встановлено, що 13 секцій каркасу паркану, які залишалися не демонтованими, розміщуються відповідно до межових знаків № 5 і № 4. Згідно виконавчого документа та висновку земельно-технічної експертизи паркан у рамках вказаних межових знаків № 5 і № 4 перенесенню не підлягає.

Проведення вказаних виконавчих дій підтверджується актом державного виконавця від 19 червня 2018 року та відповідними фото та відеоматеріалами.

25 червня 2018 року до відділу надійшла заява боржника ОСОБА_5, в якій повідомлено, що демонтаж паркану здійснено самостійно.

27 червня 2018 року начальником Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрухом М.С. на підставі встановлених вище обставин винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону № 1404-VІІІ з наступними змінами).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом, державним виконавцем в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» здійснювались заходи щодо виконання рішення суду.

Останньою перевіркою 19 червня 2018 року за участі спеціаліста державним виконавцем на місцевості було встановлено, що паркан дійсно демонтовано боржником ОСОБА_5 відповідно до межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, як це зазначено у виконавчому листі та схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. Також встановлено, що 13 секцій каркасу паркану, які залишалися не демонтованими, розміщується відповідно до межових знаків № 5 і № 4, у рамках яких паркан перенесенню не підлягає.

Враховуючи наведене, державний виконавець дійшов висновку, що усунено порушення права власності ОСОБА_4 на належну йому земельну ділянку, а отже рішення апеляційного суду від 01 червня 2016 року згідно з виконавчим документом фактично виконано.

Відхиляючи скаргу ОСОБА_4 на постанову державного виконавця від 27.06.2018 року про закінчення виконавчого провадження, з такими висновками погодився і суд першої інстанції.

Разом із тим, заявник стверджував, що рішення апеляційного суду від 01 червня 2016 року виконано не в повному обсязі, оскільки боржником демонтовано лише «фасад» паркану, однак між межовими знаками № 3 і № 4, № 5 і № 6 залишилися бетонні залишки паркану - стовпчики з перемичками, що продовжує створювати перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Під час апеляційного розгляду цю обставину визнано державним виконавцем та представники боржника ОСОБА_5 а також оглянутими судом у судовому засіданні фотознімкам місця виконання рішення суду, наданими для огляду державним виконавцем.

Таким чином, доводи ОСОБА_4, що порушення його права власності на земельну ділянку не усунено, а рішення суду в повному обсязі не виконано, є обґрунтованими.

Державний виконавець зробив передчасний висновок про виконання рішення апеляційного суду за виконавчим листом № 391/1151/14-ц від 6 липня 2016 року, виданим Компаніївським районним судом Кіровоградської області.

Отже, постанова начальника Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробруха М.С. від 27 червня 2018 року про закінчення виконавчого провадження 51628181 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є незаконною.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками державного виконавця, що не демонтований паркан у рамках межових знаків № 5 і № 4 відповідно до рішення апеляційного суду від 01 червня 2016 року та виконавчого листа № 391/1151/14-ц перенесенню не підлягає.

Протилежні твердження заявника ОСОБА_4 є неправильним тлумаченням рішення апеляційного суду від 01 червня 2016 року та суперечать схемі додатку № 3 до висновку земельно-технічної експертизи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (п.п. 1,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Суд першої інстанції не вжив заходів щодо повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам, внаслідок чого неправильно вирішив справу, тому ухвала від 4 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги.

Щодо судових витрат

Оскільки скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню на Компаніївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України покладається обов'язок зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у розмірі 1700 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 447 - 452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року скасувати і постановити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати постанову начальника Компаніївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух Миколи Сергійовича від 27 червня 2018 року про закриття виконавчого провадження 51628181 неправомірною.

Стягнути з Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в дохід держави судовий збір 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2018 року

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. А. Кіселик