Справа № 296/4225/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №327 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЛІКТРАВИ» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ЛІКТРАВИ» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позову позивач вказав, що його з 24.02.2006 року було прийнято на роботу у ЗАТ «Ліктрави» на посаду водія (наказ від 28.02.2006 №20-К). З 30.12.2011 року ЗАТ перейменовано в ПАТ «Ліктрави». З 01.01.2013 року назву посади «водій» змінено на «водій автотранспортних засобів» транспортної дільниці, а з 23.11.2015 року №158-ОД структурний підрозділ «транспортна дільниця» перейменовано у «відділ транспорту», про що позивача ознайомлено не було.

15.02.2018 року позивача було запрошено на засідання первинної профспілкової організації ПрАТ «Ліктрави», участь у якому прийняли заступник виконавчого директора ОСОБА_3, начальник відділу транспорту ОСОБА_4 та працівники профспілки, якіповідомили, що скорочується посада водія автотранспортних засобів відділу транспорту ПрАТ «Лвктрави». Під скорочення підпадають два працівника: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який з 05.02.2018 року перебував у відпустці і у засіданні участі не приймав. Роботодавцем кандидатури інших водіїв автотранспортних засобів відділу транспорту. Також позивача було повідомлено, що переважне право залишитися на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці надається ОСОБА_5, оскільки в нього на утриманні є одна малолітня дитина, а він підлягає вивільненню через те, що у серпні 2011 року до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а у грудні 2016 року позбавлено щомісячної премії за порушення правил безпеки при проведенні ремонтних робіт.

15.02.2018 року профспілкова сторона надала згоду на вивільнення позивача у зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України і 16.02.2018 року йому було повідомлено про звільнення з 16.04.2018 року і про те, що станом на 16.02.2018 року вакансій на підприємстві немає. Станом на 13.04.2018 року ОСОБА_2 вакансій не пропонувалось та не було вжито ніяких заходів щодо його працевлаштування на даному підприємстві.

Вважає, що рішення (згода) первинної профспілкової організації від 15.02.2018 року та 13.04.2018 року, та наказ ПрАТ «Ліктрави» від 16.04.2018 року №73-к про його звільнення є незаконним та здійсненим з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він є особою з інвалідністю ІІІ групи, має стаж засобами з 1978 року, згідно свідоцтва є «водієм автотранспортних засобів», що є профільним для водіїв та має право керування транспортними засобами категорії «С» - вантажними автомобілями, водійське посвідчення видане на керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С», «Д», «Е», за рішенням медичної комісії від 19.03.2018 року придатний до керування транспортними засобами категорії «В», «С», «Д», «Е», відсутність дисциплінарних стягнень, має тривалий безперервний стаж роботи 12 років, проживає з дружиною ОСОБА_6, яка має інвалідність ІІ групи, без самостійного заробітку.

У судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглянути у його відсутність, поклався на пояснення позивача на а.с. 87-110).

Представники відповідача в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, у позові ОСОБА_1 просив відмовити у повному обсязі, поклався на заперечення на а.с. 28-30.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.02.2006 року було працював на Приватному акціонерному товаристві «ЛІКТРАВИ» на посаді «водій автотранспортних засобів» транспортної дільниці, 16.02.2018 року його було повідомлено про звільнення і з 16.04.2018 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу від 05.01.2018 року № 02/1 ОД.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд, виходить із такого.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений уст. 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч. 1ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв»язку їз змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При вивільненні працівників, у звязку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч.1ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Працівник вважається звільненим з роботи без законних підстав тоді, коли не доведено наявності обставин, за якими його звільнено, або коли не доведено вчинення ним дій, за які його звільнено, або коли за такі дії закон не передбачає можливості звільнення. Якщо власник або уповноважений ним орган порушив чинні правила щодо звільнення працівника з роботи, він підлягає поновленню на роботі. Особливо це стосується випадків, коли йдеться про звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Суд має перевірити, чи дотримано порядок звільнення працівника з мотивів, які послужили підставою для розірвання трудового договору, викладених власником або уповноваженим ним органом у наказі про звільнення.

Як вбачається з наказу № 73-К від 16.04.2018 року, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв»язку зі скороченням чисельності штату працівників підприємства згідно ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз»яснено, що розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно із ч. 3ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу не пропонувалась інша посада на підприємстві.

Відповідно до ч. 2ст. 40 КЗпП, звільнення з підстав, зазначених у п. 1ст. 40 КЗпП допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У відповідності до ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як встановлено судом, посада позивача була виведена (скорочена) із штатного розпису відповідача відповідно до наказу № 2/1-ОД від 05.01.2018 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників ПрАТ «Ліктрави».

З копії пенсійного посвідчення на а.с. 9, вбачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця.

Із штатного розкладу ПрАТ «Ліктрави» вбачається, що у 2017 році штатна чисельність працівників складає близько 250 чоловік. Відповідно до указаної чисельності, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на підприємстві має становити 10 чоловік. Згідно списку працюючих інвалідів штатних працівників (а.с. 153) у 2017 році на підприємстві працювало 12 осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на ці обставини суд вважає, що наказ виконавчого директора ПрАТ «Ліктрави» №73-К від 16 квітня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів, відділу транспорту у звязку із скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити на зазначеній посаді. З метою відновлення законності та поновлення порушених прав належить визнати незаконним та скасувати цей наказ в частині звільнення позивача, а також поновити позивача на роботі.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (ч. 5 ст. 235 КЗпП України).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз. 3 п. 32 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні календарні місяці роботи.

Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за ставкою судового збору передбаченої Законом України «Про судовий збір» в сумі та 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.7,10,76,81,133,141,244,245,ч.6 ст.259,263-265,268,354 ЦПК України, ст.43 Конституції України, ст.ст.70,94,97,106,107,233,237-1 КЗпП України, ст.ст.21,30 Закону України "Про оплату праці", ст.ст.16,23 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЛІКТРАВИ» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ від 16.04.ю2018 року № 73-К «Про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів відділу транспорту приватного акціонерного товариства «Ліктрави».

Поновити ОСОБА_1 на роботі, на посаді водія автотранспортних засобів відділу транспорту приватного акціонерного товариства «Ліктрави».

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Ліктрави» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.04.2018 року по день поновлення його на роботі.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Ліктрави» на користь держави державне мито в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Cуддя Р. А. Галасюк