Справа № 703/3459/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.

з секретарем судового засідання Римським Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/3459/18

за участю

представника позивача ОСОБА_1

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Попівської сільської ради про встановлення факту постійного проживання, належності документу та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Погребище Вінницької області помер її чоловік ОСОБА_3, якому на праві власності належала земельна ділянка площею 2,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину.

Спадщину вона прийняла шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також у зв'язку з необхідністю встановлення факту спільного проживання.

Крім того, позивач стверджує, що в сертифікаті про право на земельну частку (пай) неправильно записано прізвище чоловіка - «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2». В зв'язку з цим, їй необхідно встановити факт належності цього сертифікату її померлому чоловікові.

Постановою нотаріуса від 14 вересня 2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги і остаточно просила встановити факт, що вона прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, факт належності її чоловікові сертифікату на право на земельну частку (пай), а також визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після чоловіка.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі.

Представник відповідача на розгляд справи не з'явився, в направленій до суду заяві сільський голова просив розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Погребище Погребищенського району Вінницької області. У відповідності з свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 він доводився позивачу чоловіком.

Враховуючи, що ОСОБА_3 померла в 2000 року, застосуванню до цих правовідносин підлягають норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Враховуючи, що ОСОБА_3 за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкуванню здійснюється за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином, ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги як дружина спадкодавця.

Статтею 549 ЦК України визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, згідно з ч. 1 цієї статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину,якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з довідками виконавчого комітету Попівської сільської ради від 28 березня 2018 року та 27 листопада 2018 року позивач проживала разом з ОСОБА_3 без реєстрації в с. Попівка Смілянського району і після його смерті розпорядилась належним йому майном.

Це ж підтвердила допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з повідомлення міськрайонного управління держгеокадастру у Смілянського районі та м. Смілі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 27 березня 2018 року, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 27 червня 1997 року зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, у відповідності з яким ОСОБА_5 набув право на земельну частку (пай) розміром 2,40 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності акціонерного науково-виробничого сільськогосподарського товариства «Пам'ять Леніна» в адміністративних межах Попівської сільської ради.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття права на земельну частку (пай) і право власності на земельну ділянку. До виділення земельної ділянки в натурі особи набувають лише право на неї і розмір такої ділянки встановлюється в умовних кадастрових гектарах. Після встановлення її меж особа набуває право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що на даний час у позивача відсутні передбачені чинним законодавством правовстановлюючі документи на спадкове майно, вона позбавлена можливості оформити право власності на це майно у визначений законом спосіб.

З повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 24 жовтня 2018 року встановлено, що після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину.

Враховуючи, що ОСОБА_3 за життя не набув права власності на земельну ділянку, за позивачем належить визнати право на земельну частку (пай).

При цьому, суд враховує, що відповідач визнав позов в повному обсязі

Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявила, а тому їх слід віднести на її рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, розпорядившись його речами після смерті ОСОБА_3.

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку /пай серії НОМЕР_5 від 27.06.1997 року у розмірі 2,40 в умовних кадастрових гектарах було зареєстровано за ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована АДРЕСА_1) право на земельну частку/пай, яка перебуває в адміністративних межах Попівської сільської ради розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності за № 111 від 27.06.1997 року, в порядку спадкування за законом.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня повного складення повного рішення.

Повне судове рішення складене 7 грудня 2018 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк