Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1746/17

2/330/47/2018

"26" липня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі - Корнієнко М.М.

за участю представника відповідача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2013 року ОСОБА_2, отримала кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зімни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де позначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.І ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користуванням кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 « Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг. - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на ЗО днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06.08.2017 року має заборгованість - 72813,26 грн., яка складається з наступного: -6853,54 грн. - заборгованість за кредитом; - 58716,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -3443,49 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ « Приватбанк». В зв'язку з вищевикладеним представник позивача, просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 72813,26 грн. за кредитним договором № б/н від 03.12.2013 року; судові витрати у розмірі 1600 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду письмові роз'яснення щодо позову, в яких зазначила наступне: вона, ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_2), у грудні 2013 року у Якимівському відділенні Приватбаку дійсно отримала платіжну карту. Як пояснив їй тоді працівник банку, на карті було встановлено кредитний ліміт 7600,0 грн. і сплата за користування складатиме 30% на рік від суми наданих кредитних коштів і мінімальний щомісячний платіж - 50 грн. Це були єдині роз'яснення надані працівником банку, щодо умов кредитування та умов повернення кредитних коштів, відсоткових ставок та штрафних санкцій, та інших тарифів банку. Також під час отримання платіжної картки жодні заяви, анкети чи кредитні договори нею не заповнювалися та не підписувалися, єдиний документ, де вона поставила свій підпис це ксерокопія її власного паспорту. Позивач у своїй позовній заяві акцентує, що вона підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у цій заяві. Спираючись саме на цю анкету-заяву, Банк нараховує відсотки по кредиту, у односторонньому порядку змінює тарифи та умови кредитування без її на це згоди та без попередження. Вона, розуміючи усю відповідальність, стверджує, що анкета-заява, яка надається суду як доказ, заповнена не її рукою і підпис також стоїть не її. Вперше, після отримання, платіжною карткою Праватбанку вона скористалася у січні 2014 року, під час її навчальної сесії на території Російської Федерації. Знято було лише пів суми. Більше з картки кошти не знімалися. Наступного місяця поповнила рахунок на 350 грн. У березні цього року картка була поповнена на 50,00 грн. та 750,0 грн. У травні 2014 року була здійснена крадіжка її документів та особистих речей, серед яких був гаманець, де також знаходилася і картка Праватбанку. Одразу після цього випадку платіжну картку було заблоковано, коли вона зателефонувала на гарячу лінію. Отримавши повідомлення про початок досудового розслідування та витяг з кримінального провадження (ксерокопії надаються) вона звернулася у Якимівське відділення Приватбанку для поновлення картки. Копії цих документів були надані і працівникам банку. Як пояснили співробітники відділення, що картку замовили і про її надходження її повідомлять, а оскільки поповнювати її вона може тільки через банкомат і на разі це не можливо з поважної причини і не з її вини, штраф за прострочку не нараховуватиметься. У серпні 2014 року вона отримала нову платіжну картку та надала банку ксерокопії її нового паспорту (у грудні 2013 року видано новий паспорт керуючись рекомендацією працівників прикордонної служби Республіки Білорусі замінити паспорт через виявлення ними грубої помарки під час сканування документів при перетині кордону). Отримавши нову картку вона одразу поклала 2340,00 грн. Операція пройшла успішно - було написано на банкоматі, але зарахування не відбулося. Зателефонувала на гарячу лінію, але її відправили до відділення банку. Співробітники відділення пояснили, що зарахування відбудеться протягом трьох діб. Як виявилося, після цього, перевірити рахунок вона більше не змогла - картка її була заблокована. Як виявилося, причину блокування її картки пояснити ніхто не зміг, лише зазначали, що зараз працює Служба безпеки банку і співробітники фінустанови не дають ніякої інформації. У вересні 2014 року платіж 300,00 грн. вдалося провести через касу відділення, але із великим скандалом. Тоді під час зустрічі із співробітниками Якимівського відділення Приватбанку їй пропонувалося підписати якісь пакет документів. На її прохання ознайомитися із ними відмовили мотивуючи, що за нею велика черга і підписувати необхідно швидко. Працівник банку показала де ставити підписи, і як виявилося дати стоять ще за 2013 рік. Вона відмовилася підписувати документи заднім числом. Тоді їй пояснили, що це необхідно, для розблокування картки. Вона не погодилася, і картку їй так і не розблокували. Тож наступний платіж у жовтні 2014 року був здійснений через касу відділення. Працівники Приватбанку знову пропонували підписати документи, на її відмову вони запропонували отримати новий кредит, щоб погасити старий і підписати із банком кредитний договір. Вона відмовилася і вирішила назбирати усю суму, щоб єдиним платежем віддати отримані від банка кошти, але ж сума боргу росла з такою швидкістю, що вона просто не встигала збирати гроші. Протягом останніх двох років їй почали надходити листи з погрозами відібрати майно її родичів та реалізувати його примусово через аукціон для погашення її заборгованості перед Приватбанком, спаплюжити її репутацію як громадянина, засадити її у тюрму за шахрайство, нібито вона переховується від правосуддя, хоча вона як проживала на момент отримання платіжної картки за місцем реєстрації так і проживає зараз. Нікуди і не від кого не ховалася. У листах, які надаються із цим роз'ясненням та які надходили на її адресу, неодноразово зазначається, що вона 11 лютого 2015 року підписала кредитний договір. У цей час вона у жодному разі не могла цього зробити, адже взагалі знаходилася на території іншої держави (Російської Федерації) на навчальній сесії. Копія довідки-виклику надається. Отримуючи листи, повістки про виклик до суду, повідомлення про візит представників кредитора вже потім і дзвінки, із погрозами їй та її родині, вона телефонувала на гарячу лінію банку, вони давали номери телефонів, які зазначені у тих самих листах для врегулювання виниклого конфлікту. Вона у телефонному режимі повідомляла, що не могла із банком підписати документи у лютому 2015 року, на що відповідали, мовляв на неї відкрито кримінальне провадження і треба швидко погасити заборгованість. Слухати її ніхто не хотів, її велика помилка, що із банком вона спілкувалася не у письмовому режимі. Як їй повідомляли, реквізити, на які необхідно було покласти кошти вказані у кредитному договорі, але на жаль, вона його не має і його не підписувала, тож не знала і зараз не знає куди сплачувати борг. Листи надсилалися не від фінансової установи ПАТ «Приватбанк», а нібито від офіційних представників, кожного разу ці представники мінялися: ТОВ «Кредитекспрес ОСОБА_4Ел.Сі.», ТОВ «ПрімоКолект. Центр грошових вимог». З лютого 2015 року банк активно починає нараховувати великі відсотки, спираючись на підписану нею заяву у 2013 році, підписання якої виявилося вважається і підписанням кредитного договору із банком, та договір від 11.02.2015, про який вона взагалі дізналася з листів-погроз. Оскільки вона знає, що не підписувала жодних договорів та документів із банком, вона вирішила взагалі нікому нічого не платити, бо її можуть ошукати і виманити гроші шляхом шантажу її та її родичів. На жаль через те, що у неї на руках не було жодних офіційних паперів, вона не могла звернутися до суду на момент виникнення конфлікту. А у вересні 2015 року народила дитину, вийшла у декретну відпустку по догляду за дитиною до трьох років. На при великий жаль не змогла погасити кредит, хоча і не відмовляється від необхідності повернути кошти. Гроші, які вона мала тоді і зараз, витрачає на свого сина. Із чоловіком вони не живуть разом вже майже два роки, фінансове її особисто він не підтримує, готує позов до суду про розлучення, її платоспроможність зменшилася у рази, окрім соціальних виплат вона не отримує ніяких додаткових коштів. Звертається до суду із проханням розібратися у цій справі та встановити істину. Вона не відмовляється від повернення коштів, які отримала від банка, просить, щоб сума була фіксована і не зростала, бо нереальні відсотки в десятки рази більші ніж кошти отримані у кредит нараховані спираючись на неіснуючі документи та договори.

Також до суду представник позивача, адвокат ОСОБА_1 надав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що задоволенню не підлягають, з огляду на наступне: ПАТ КБ «Приватбанк» в позові посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 грудня 2013 року ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі, 7600 грн. у вигляді, встановленого Митного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також банк посилається на те, що ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копія умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою додані до позовної заяви. ОСОБА_3 не заперечує той факт, що вона отримала платіжну картку з встановленим лімітом 7 600 грн. Однак з картки отримала тільки 3800 грн. Відповідно до розрахунку Банку повернула 4090 грн. Будь які документи вона не підписувала та надала банку тільки Паспорт, копію якого власноруч засвідчила. Статтями 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч 2 ст. 615, 629, 1050 ЦК України, на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобов'язання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, наслідки невиконання зобов'язань. Вважає, що відсутні докази отримання відповідачем кредиту на договірній основі. Між тим, правовою підставою позову банку є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», тоді як позивачем не доведено суду під ставність користування відповідачем кредитними коштами банку. Отже не вбачається підстав для користування відповідачем кредитними коштами на у мовах договору, оскільки такий, навіть, у спрощений спосіб не укладався, з врахуванням чого позови, вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту, нарахованих на основну заборгованість відсотків, заборгованість, по комісії за користування кредитом, задоволенню судом не підлягають. Оскільки встановлено, що у відповідача відсутній перед позивачем основний борг по кредиту тому не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту. Також повідомляють, що до суду надано клопотання про витребування з ПАТ КБ «Приватбанк» для огляду в судовому засіданні оригіналу анкети-заяви про приєднання к Умовам та правилам надання банківських послуг в Приватбанку які, укладені з ОСОБА_2 від 03 грудня 2013 року та оригінал Витягу з Тарифів, облуговування кредитних карт «Універсальна», яке судом задоволене та клопотання про призначення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, судово - почеркознавчої, експертизи на вирішенні якої, поставлено запитання «Запис в графі, «ОСОБА_6И.О» та підпис в графі, «Підпис» Анкети заяви про приєднання к Умовам та правилам надання банківських послуг зроблена ОСОБА_3 чи Іншою особою». Таким чином просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачем по справі було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. ОСОБА_2 звернулася до суду з письмовим відзивом на позовну заяву. ПАТ КБ Приватбанк не погоджується з обставинами викладеними в відзиві та користуючись правами передбаченими ст. 43 ЦПК України надає відповідь на відзив відповідача. Відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2013 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 7600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору. Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін, наданих суду для обґрунтування своєї правової позиції. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 03.12.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідач в заяві особистим підписом засвідчила (в), що " Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", в якій зазначено розмір відсоткової ставки в розмірі 2,5 % на місяць (30% річних), вказано розміри комісій, штрафів та містить істотні умови кредитування. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо твердження відповідача, що заборгованість була нею погашена. Особливістю укладеного кредитного договору між ПриватБанком та ОСОБА_2 є те, що відповідачу була видана кредитна картка з поновлювальною кредитною лінією. Тобто, це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши всю заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах, що не перевищують визначеного кредитною угодою ліміту. Повернувши частину боргу, позичальник може отримати новий кредит у межах встановленого ліміту та строку дії договору. Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов'язань було надано розрахунок заборгованості за договором. Також надаємо фото клієнта з банківським продуктом кредитною картою «Універсальна» на підтвердження факту отримання карти та укладення кредитного договору. Додатково додається виписка по рахунку в якій відображені всі операції зі зняття грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і неустойки. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.І ст.634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.І ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування). Відсутність підпису Позичальника на самих Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис Відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Пунктом 23 Пленуму ВССУ N 05 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (грантами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору договору про відкриття кредитної лінії. Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст.ст. З, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч.І ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин.. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і піддягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо твердження відповідача, що заборгованість була нею погашена. Особливістю укладеного кредитного договору між ПриватБанком та ОСОБА_2 є те, що відповідачу була видана кредитна картка з поновлювальною кредитною лінією. Тобто, це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши всю заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах, що не перевищують визначеного кредитною угодою ліміту. Повернувши частину боргу, позичальник може отримати новий кредит у межах встановленого ліміту та строку дії договору. Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов'язань було надано розрахунок заборгованості за договором. Також надаємо фото клієнта з банківським продуктом кредитною картою «Універсальна» на підтвердження факту отримання карти та укладення кредитного договору. Додатково додається виписка по рахунку в якій відображені всі операції зі зняття грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і неустойки. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Відповідно до ч. 1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК) Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін, наданих суду для обґрунтування своєї правової позиції. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У виписці відображено всі операції із надходження коштів. Позивач не заперечує, що відповідач частково погашав заборгованість по кредиту, але вказані погашення були невеликими сумами та з порушенням строків. При цьому, звертаємо увагу суду, що після часткової сплати кредиту Відповідач знову користувалася кредитними коштами, а тому коштів, які вніс відповідач на погашення боргу недостатньо для погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі. Також, з виписки по рахунку вбачається, що відповідач протягом січня 2014 року використала кредитні кошти в розмірі 7538,65 грн. Також, беззаперечним доказом користування кредитом саме відповідачем є неодноразові поповнення рахунку мобільного оператора, номер якого зазначено відповідачем в анкеті-заяві в розділі «Контактна інформація». Отже, відповідач уклала кредитний договір з банком 03.12.2013 року, отримала кредитну карту та скористалася кредитними коштами. На даний час, ОСОБА_2 належним чином свої зобов'язання за Договором не виконала, а тому позовні вимоги Банку є обгрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує нам, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов'язання за Кредитним Договором не виконав. Таким чином просить позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 надали заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що Якимівським районним судом Запорізької області розглядається цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Відповідно до позову ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 (дата народження 30.11.1988) на користь ПАТ КБ «Приватбанк»: 1. Заборгованість у розмірі 72813.26 грн. за кредитним договором № б/н від 03 грудня 2013 року які складаються з наступного: 6853.54 грн. - заборгованість за кредитом, 58716.23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3443.49 грн. - штраф (процентна складова). Вважають, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що задоволенні не підлягають, з огляду на наступне: ПАТ КБ «Приватбанк» в позові посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 грудня 2013 року ОСОБА_3 ( дівоче прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 7600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі ЗО % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також банк посилається та те, що ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додані до позовної заяви. ОСОБА_3 не заперечує той факт, що вона отримала платіжну картку з встановленим лімітом 7 600 грн. Однак з картки отримала тільки 3800 грн. Відповідно до розрахунку Банку повернула 4090 грн. Будь які документи вона не підписувала та надала банку тільки паспорт копію якого власноруч засвідчила. Статтями 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050 ЦК України, на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобов'язання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, наслідки невиконання зобов'язань. Вважають, що відсутні докази отримання відповідачем кредиту на договірній основі. Між тим, правовою підставою позову банку є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», тоді як позивачем не доведено суду підставність користування відповідачем кредитними коштами банку. Отже не вбачається підстав для користування відповідачем кредитними коштами на умовах договору, оскільки такий, навіть, у спрощений спосіб не укладався, з врахуванням чого позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту, нарахованих на основну заборгованість відсотків, заборгованості по комісії за користування кредитом, задоволенню судом не підлягають. Оскільки встановлено, що у відповідача відсутній перед позивачем основний борг по кредиту тому не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту. На підставі викладеного, Прошу відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ « Приватбанк», ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на вимоги, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив відповідача.

В судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 (ОСОБА_3) та представник відповідача, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, адвокат ОСОБА_1 зазначили, що позовні вимоги вони не визнають, так як позовні вимоги не обґрунтовані, та такі, що задоволенню не підлягають. Відповідач не заперечує той факт, що вона отримала платіжну картку з встановленим лімітом 7600 гривень, але з картки отримала лише 3800 гривень, а повернула 4090 гривень. Будь які документи вона не підписувала та надала банку тільки копію паспорта, який засвідчила власноруч.

Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши письмові матеріали справи, а саме: розрахунок заборгованості за кредитним договором; копію та оригінал Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг; документ з фотографією клієнта з картою позичальника; копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; копію кредитного договору, розрахункові документи; копію паспорту відповідача, свідоцтва про укладання шлюбу, де прізвище позичальника ОСОБА_2 змінено на прізвище ОСОБА_8; копію банківської ліцензії; копію виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб; копію статуту ПАТ КБ «Приватбанк»; довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи, поштові повідомлення про отримання відповідачем судових повісток, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2013 року ОСОБА_2, отримала кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на ЗО днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06.08.2017 року має заборгованість - 72813,26 грн., яка складається з наступного: - 6853,54 грн. -заборгованість за кредитом; - 58716,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3443,49 грн. -штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ « Приватбанк».

Відповідно до наданих письмових доказів, відповідач ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про шлюб, Серії І-ЖС № 158509, виданого Виконавчим комітетом Червоноармійської сільської ради Якимівського району Запорізької області від 12.08.2015 року. У травні 2014 року була здійснена крадіжка документів відповідача, серед яких була картка Приватбанку, яку за її заявою було заблоковано. У серпні 2014 року відповідачем було отримано нову платіжну картку та нею до Банку були надані копії нового паспорту, які вона засвідчила особистим підписом. За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 04.04.2018 року було призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу для встановлення факту щодо належності підпису в Анкеті-заяви про приєднання к Умовам та правилам надання банківських послуг відповідачем. Відповідно до матеріалів справи зазначена експертиза повернулась Із повідомленням про неможливість проведення зазначеної експертизи через відсутність підтвердження оплати відповідачем витрат на проведення її, а також відсутність вільних та експериментальних зразків підписів почерку ОСОБА_2. Відповідно до встановленого, суд визнає факт підпису Анкети-заяви про приєднання к Умовам та правилам надання банківських послуг саме відповідачем ОСОБА_2, так як вона ухилилась від подання експертам необхідних матеріалів та документів для проведення судово-почеркознавчої експертизи в порядку до ст. 109 ЦПК України.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежне виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею с неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на ЗО днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів, необхідно відмовити із зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003псі 5 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи зміст вказаних пунктів кредитного договору, суд вважає, що в даному випадку неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим не підлягає стягненню штраф, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню.

Відповідно до ч. І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Керуючись ст.ст.256-258, 266, 526, 527, 1050, 1054 ЦК України, 12,13,81,82,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН: НОМЕР_1, паспорт серії СЮ № 393927, виданий Якимівським РС УДМС України в Запорізькій області 21.08.2015 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.12.2013 року у розмірі 68869 ( шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев»ять) гривень 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН: НОМЕР_1, паспорт серії СЮ № 393927, виданий Якимівським РС УДМС України в Запорізькій області 21.08.2015 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за ) судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки) повністю або частково шляхом подання до Апеляційного суду Запорізької області апеляційної скарги у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, -протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Нестеренко