Справа № 185/4961/17
Провадження № 2/185/258/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання - Кривозуб А.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виплату співвласнику компенсації за незначну частку -

В С Т А Н О В И В

19.10.2017 року відповідач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виплату співвласнику компенсації за незначну частку, та відповідно до якого, просила суд стягнути грошову компенсацію з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за належну їй 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, та припинити право спільної власності ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 визначеної відповідно до грошової оцінки.

В обґрунтування позову вона зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько ОСОБА_5. Після смерті батька залишилась спадщина АДРЕСА_2. Яку спадкували, батьки її батька: мати ОСОБА_6 -1/4 частки; батько ОСОБА_7 -1/4 частки; його донька ОСОБА_8 -1/4 частки; та вона, його донька ОСОБА_9 -1/4 частки. 08 жовтня 2016 року вона та ОСОБА_10 одружилися. Після реєстрації шлюбу вона змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на прізвище свого чоловіка «ОСОБА_1». Вона після смерті батька, 25.07.2006 року отримала спадщину за законом та стала власницею 1/4 частини вищезазначеної квартири. Крім того, вона за заповітом прийняла спадщину після ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/4 частині від кожного. З вище викладеного вбачається, що їй на праві спільної часткової власності належить 3/4 частини вище зазначеної спірної квартири, а ОСОБА_1 1/4 частина. Позивачка ОСОБА_1 в своїй первісній позовній заяві просить усунити перешкоди у користуванні АДРЕСА_1 шляхом її вселення до квартири та передачі ключів від квартири. Вважає, що це неможливо, так як її частка 1/4 є незначною, а тому вона має права лише на грошову компенсацію своєї частки. В первісному позові ОСОБА_1 просить її вселити для здійснення нею права користування спірною квартирою, однак згідно існуючих норм вона може претендувати тільки на ту частку якою володіє тобто 1/4 частку, яка в свою чергу згідно технічного паспорту складає 7,58 кв.м. Так як квартира складається з житлової площі 30.30 кв. м., і складається з 2 кімнат а саме згідно технічного паспорту: «№2» жила - 13.50 м.кв., «№3» жила - 16.80 кв.м., так як частка майна ОСОБА_1, складається з 1/4 частини, тому із загальної житлової 30.30 кв.м. відповідачці належить 7,58 кв.м. Що свідчить про те що вона не може вселитися у спірну квартиру так як відповідно до ЖК України РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Тому з вище викладеного вбачається що належна ОСОБА_1 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 розміром 7,58 кв.м. майже в двічі менше встановленим законодавствам санітарним нормам житлової площі. Крім того окремої житлової площі такого розміру у квартирі немає. Що свідчить про те що 1/4 частину спірної квартири якою володіє ОСОБА_1 - є незначною часткою.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали у повному обсязі зустрічний позов, та просили суд позов задовільнити у повному обсязі, оскільки ОСОБА_3 від ОСОБА_1 отримала грошову компенсацію за 1/4 частину квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 Окрім цього ОСОБА_3 просила суд долучити до матеріалів справи її заяву, відповідно до якої вона просить суд сплачений нею судовий збір та витрати на експертизу залишити за нею і не стягувати з ОСОБА_1

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення позову про виплату співвласнику компенсації за незначну частку.

Представник відповідача підтримав свою підзахисну.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за позовом про виплату співвласнику компенсації за незначну частку підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

На підставі ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частини, а відповідачу 1/4 частина житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(арк.с.10), копією свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВЕА № 814494 від 25 липня 2006 року(арк.с.33), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія НМТ № 150954 від 27 вересня 2017 року (арк.с.36). Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала в судовому засіданні грошову компенсацію в розмірі 2000,00 доларів США за 1/4 частину квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що оскільки предметом позову є відповідно до норм ст.ст. 358, 364 ЦК України, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, а оскільки це фактично відбулося в судовому засіданні, то суд приходить до висновку, що позов про виплату співвласнику компенсації за незначну частку підлягають задоволенню повністю.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач просив суд не стягувати з відповідача судових витрат та витрат на проведення експертизи на свою користь, то суд приходить до висновку, що судові витрати потрібно покласти на позивача.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 141, 264, 265, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виплату співвласнику компенсації за незначну частку задовольнити повністю.

Стягнути грошову компенсацію з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1(РНОКПП: НОМЕР_1) за належну їй 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в сумі 2000,00 доларів США, з приводу чого визнати право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3(РНОКПП: НОМЕР_2).

Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покласти на ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін