АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/2921/15-ц

Провадження № 22-ц/787/621/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:Боймиструка С. В., Шеремет А. М.

секретар судового засідання - Вихотень Я. В.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Сарненського районного суду від 27 січня 2016 року в складі судді Товстики І.В., ухвалене в м. Сарни Рівненської області об 11 годині 06 хвилин, відомості про виготовлення повного тексту рішення відсутні

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту за договором в сумі 112284 грн. 23 коп.. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.08.2008 року із відповідачем було укладено договір №б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач умови договору щодо належного виконання зобов'язань порушив, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, які передбачені договором, в зв'язку з чим просить стягнути заборгованість по кредитному договору від 28.08.2008 року в сумі 5342,96 доларів США, що станом на 30.06.2015 року складає 112284,23 грн., та судові витрати на користь позивача. ПАТ «КБ «ПриватБанк» 01.10.2015 року подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказував, що за мінусом суми кредитної заборгованості, яка стягнута рішенням Сарненського районого суду від 03.03.2014 року з відповідача за кредитним договором від 28.08.2008 року в сумі 2604,18 доларів США, заборгованість ОСОБА_3 складає 2738,78 доларів США, що еквівалентно 57 569,16 грн., яку просив стягнути з останньої.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку із закінченням строку дії картки, припинилися договірні правовідносини між сторонами, у зв'язку із чим правові підстави для стягнення процентів за користування кредитом, а також комісії і штрафів відсутні.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ПАТ «КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що в порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 629, 1054 ЦК України відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання. Покликаючись на вимоги ч.3 ст. 267 ЦК України, зазначав, що відповідач про застосування строку позовної давності не заявляв, а тому суд позовну давність застосував неправомірно. Звертає увагу на порушення норм процесуального права, які полягають у недодержанні судом правил ст.ст. 5, 10, 11, 60, 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення, принципів рівності перед законом та судом, змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, а також роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку». З наведених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між ЗАТ КБ « «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено договір №б/н, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, термін дії картки два роки.

Відповідно до умов укладеного договору, останній складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився, що вбачається із заяви позичальника, яка містить власноручний підпис відповідача, який підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку (а.с.11-17).

Із довідки-розрахунку заборгованості за договором від 28.08.2008 року вбачається, що станом на 30.06.2015 року відповідач має заборгованість, яка складається: заборгованість за кредитом - 1431,74 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2160,14 доларів США; заборгованість за пенею та комісією - 1474,00 доларів США; штраф (фіксована частина) - 23,79 доларів США, штраф (процентна складова) 253,29 доларів США, а всього загальна заборгованість по договору становить 5342,97 доларів США (а.с.6-8).

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 28.08.2008 року, наведеного у заяві про зменшення позовних вимог (а.с.43), станом на 30.06.2015 року відповідач має заборгованість, яка складається: заборгованість по процентах за користування кредитом 1515,35 доларів США; заборгованість по комісії - 1130,56 доларів США; штрафи - 92,87 доларів США, а всього загальна заборгованість по договору становить 2738,78 доларів США.

Згідно пп.3.1.1, пп.3.1.2, пп.3.1.3 п.3.1. розділу 3 «Користування картою» глави ІІ «Правила користування платіжною картою» Умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-17) строк дії карти вказаний на лицьовій стороні карти (місяць, рік), карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця; дата закінчення дії карт, виданих довіреним особам держателем, співпадає з датою закінчення дії карти держателя; по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом видачі клієнту карти з новим строком дії).

Із повідомлення ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 10.11.2015 року (а.с.71) встановлено, що кредитних карт клієнту ОСОБА_3 після 2010 року не видавалось.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав, установлених статті 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (частина друга статті 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Ці підстави, зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Таким чином, належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків і комісії за користування кредитом.

Наявність судового рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що позичальником ОСОБА_3 не було належним чином виконано свого зобов'язання перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» за договором позики, а тому позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог від 01.10.2015 року, з якої вбачається, що станом на 30.06.2015р. заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №б/н від 28.08.2008 року складає 5 342,96 долари США. За мінусом суми у розмірі 2 604,18 долари США, яка була стягнута на користь Банку рішенням Сарненського районного суду від 03.03.2014 року, заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» становить 2 738,78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 21,02 грн. відповідно до службового розпорядження від 30.06.2015р., складає 57 569,16 грн.. До цієї суми включено: заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 1 515,35 доларів США та заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1 130,56 доларів США.

Окрім цього, договором між сторонами передбачено стягнення штрафу за порушення виконання зобов'язання, сума якого згідно розрахунку, становить 92,87 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ 21,02 грн. відповідно до службового розпорядження від 30.06.2015р., складає 1 952 грн. 13 коп. та включає в себе 503,85 грн. штрафу (фіксована частина) та 1448,28 грн. штраф (відсоткова складова).

Відповідачкою такий розрахунок не спростований, а тому суд приймає його як достовірний.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Що стосується поданої відповідачкою ОСОБА_3 заяви про застосування позовної давності від 12 квітня 2018 року, то апеляційним судом вона не може бути взята до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно частини 3 цієї статті, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 під час розгляду справи судом першої інстанції не зверталась із заявами про застосування позовної давності. При цьому, вона заперечувала проти позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» в повному обсязі (а.с. 85), клопотала про закриття провадження у справі (а.с. 31). Доказів того, що існували причини, які унеможливлювали звернення до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності, що об'єктивно не залежали від неї, ОСОБА_3 не подано.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, невірно застосував норми законодавства до спірних правовідносин, в зв'язку із чим прийняв незаконне рішення, яке відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Як вбачається з матеріалів справи,

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 серпня 2008 року в розмірі:

- 2 738 доларів США 78 центів, що на час ухвалення оскаржуваного рішення еквівалентно 57 569 гривень 16 копійок, і яка складається із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 1515 доларів США 35 центів та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1130 доларів США 56 центів;

- 1 952 гривні 13 копійок сума штрафів, яка складається із 503 гривні 85 копійок фіксованої частини штрафу та 1448 гривень 28 копійок відсоткової складової штрафу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2725 гривень 71 копійку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 19 квітня 2018 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В.

підпис Шеремет А. М.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.