ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1231/18 Справа № 180/2143/17 Суддя у 1-й інстанції - Нанікіна Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 грудня 2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. Станом на 23 жовтня 2017 року загальна заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складає 18176,75 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 18176,75 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2013 року в розмірі 1537 гривень 38 копійки, яка виникла станом на 23 жовтня 2017 року та складається з: 1251,78 гривень заборгованості за кредитом, 258,60 гривень відсотків за користування кредитом, а також стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 135 гривень 36 копійок, разом 1672 гривні 74 копійки.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір (а.с.5).

За договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 відсотки, які нараховуються на залишок заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26 грудня 2013 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов (а.с.7-30).

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 23 жовтня 2017 року нарахована заборгованість на загальну суму 18176,75 грн., яка включає: - 1251,78 грн. - тіло кредиту; - 15583,22 грн. - відсотки за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); - 841,75 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.4).

Задовольняючи частково позовні вимоги банку та стягуючи з відповідачки на користь банку тіло кредиту та відсотки за період з 25 січня 2014 року до 30 серпня 2014 року, яка накопичувальним підсумком станом на 30 серпня 2014 року складає 285,60 грн., суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачкою допущено порушення зобов'язання з погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення штрафів та іншої частини відсотків, суд дійшов до вірного висновку про наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року.

Таким чином, на час зміни банком відсоткової ставки за кредитом діяло законодавче обмеження щодо збільшення в односторонньому порядку розміру такої відсоткової ставки, а тому сума заборгованості відповідача за відсотками у спірних правовідносинах повинна бути розрахована за ставкою 2,5% в місяць або 30,0 % в рік (як це передбачено довідкою про умови кредитування), а не як розраховує позивач у своєму розрахунку за ставкою 2,9% чи 3,6%.

Згідно наданого розрахунку суми заборгованості позивач нараховує заборгованість за процентами за ставкою 2,5%, починаючи з 25 січня 2014 року і до 30 серпня 2014 року, яка накопичувальним підсумком станом на 30 серпня 2014 року складає 285,60 грн. Далі проценти обраховуються за ставкою 34,80%. Суд вважав не доведеною та такою, що не підлягає стягненню з відповідача, суму заборгованості за процентами в розмірі 15297,62 грн.

Крім того, позивачем пропущено однорічний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки, тому суд вважав за необхідне відмовити у цій частині позовних вимог у зв'язку зі спливом строку спеціальної позовної давності. Суд застосовав строк позовної давності, встановлений ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки в частині стягнення: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 841,75 грн. - штрафу (процентна складова).

Щодо відмови у застосуванні позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, про яку заявила відповідачка у суді першої інстанції, то суд дійшов до вірного висновку про те, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж за договором відповідачем здійснено 28 квітня 2015 року. Прострочена заборгованість за кредитом виникла 30 квітня 2015 року. Позовна заява подана до суду 08 грудня 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, що застосовується до вимог кредитора про повернення кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко