печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2018 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді : Козлова Р.Ю.,

при секретарі: Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача «Torunskie ZakiadyMaterialow Opatrunkowych» («Торунське заклади матеріалув опатрункових») - Кулика Станіслава Сергійовича про забезпечення «Torunskie ZakiadyMaterialow Opatrunkowych» («Торунське заклади матеріалув опатрункових») до ОСОБА_2, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, про визнання повністю недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів просив, суд ухвалити рішення яким визнати недійсним повністю свідоцтво України НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» на ім'я ОСОБА_2.; зобов'язати відповідача Міністерство економічного розвитку та торгівлі України внести відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва України НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та зобов'язати Міністерство економічного розвитку та торгівлі України опублікувати відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва України про визнання повністю недійсним свідоцтва України НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» на ім'я ОСОБА_2 в офіційному бюлетені «Промислова власність».

В ході розгляді справи, представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій з метою забезпечення позову просить суд заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року, власником якого є ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1), а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року; щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі законної сили та заборонити ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1) передавати повністю або частково право власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11.09.2017 року, а також відмовлятися повністю чи частково від знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11.09.2017 року до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що він звернувся до суду із даним позовом, рішення за таким позовом стосуватиметься прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а його виконання полягатиме у визнанні недійсними спірного свідоцтва та свідоцтв шляхом внесення відповідних відомостей до Державних реєстрів свідоцтва України на знаки для товарів і послуг. Виконання такого рішення є можливим, якщо власником спірних свідоцтв та патенту на момент вирішення спору та прийняття рішення з набуттям ним законної сили та на момент його виконання залишатиметься одна й та сама особа. Однак, власник свідоцтв та патенту за час між вирішенням спору та ухваленням рішення у справі може змінитися, що утруднить або унеможливить виконання даного рішення у випадку задоволення позовних вимог. Ускладнення або унеможливлення виконання такого рішення полягатиме у необхідності заміни відповідної сторони правонаступником та зміни предмета пред'явлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, однак суд визнав можливим проводити судове засідання з розгляду заяви за відсутності сторін, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши предмет та підстави пред'явленого позову, обсяг заявлених вимог, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У відповідності до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 1 даної постанови визначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, шляхом встановлення обов'язку заборони вчиняти певні дії; вчинити певні дії а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року є таким, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар, та його можна сплутати із знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг. Зокрема, як зазначає позивач, з огляду на тотожність словесного елементу "ІНФОРМАЦІЯ_2" знаку для товарів і послуг за свідоцтвом НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року та вказаному в ньому класу товару із товарами, що вироблялись та виробляються позивачем (гігієнічні серветки, пелюшки поглинаючі для хворих на нетримання; підгузки для хворих на нетримання "ІНФОРМАЦІЯ_2"), можна зробити висновок, що споживачі можуть бути введені в оману щодо особи, яка виробляє товари, марковані знаком для товарів і послуг за свідоцтвом НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року, через помилкові асоціації з позивачем, а також відносно якості товарів з зазначеним знаком для товарів та послуг, помилково асоційованих із високоякісними товарами позивача.

Крім того, відповідно до обґрунтувань пред'явлено позову, позивач вказує, що спірний знак складається з позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2", яке є домінуючим елементом знаків для товарів і послуг позивача за Міжнародною реєстрацією № НОМЕР_2 від 21 червня 2001 року, Міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 від 15 вересня 2014 року та Міжнародною реєстрацією № НОМЕР_4 від 12 липня 2013 року, які діють на території України у повному обсязі. Спірний знак також зареєстрований для товарів 5 класу МКТП. За таких умов позивач вважає, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаками для товарів і послуг позивача за Міжнародною реєстрацією № НОМЕР_2, Міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 та за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_4. Міжнародна реєстрація № НОМЕР_2 діє на території України у повному обсязі з 21 червня 2001 року, Міжнародна реєстрація № НОМЕР_3 діє на території України у повному обсязі з 15 вересня 2014 року, а Міжнародна реєстрація № НОМЕР_4 - з 12 липня 2013 року, отже міжнародні реєстрації позивача діяли у повному обсязі на території України до дати та на дату подання заявки на реєстрацію знаку для товарів і послуг по свідоцтву України НОМЕР_1 (31.03.2017 року).

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має: з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

З огляду на заявлену позивачем вимогу про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11.09.2017 року у відповідача - власника свідоцтва існує реальна можливість передання прав на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 11.09.2017 року іншій особі до набрання рішенням законної сили у даній справі, що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення пред'явлених вимог, оскільки власником спірного свідоцтва буде інша особа(и), а не відповідач.

Крім того, суд приймає доводи представника позивача, що відповідач, як влансик спірного свідоцтва, може скористатися правом, наданим йому статтею 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а саме, відмовитися від свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року в будь-який час повністю або частково, на підставі заяви, поданої до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. У разі відмови відповідача від свідоцтва України на знак для товарів і послуг, виконати рішення суду, яким задоволені вимоги, буде неможливо у зв'язку з внесенням до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про припинення дії свідоцтва. Також, у разі такої відмови, як випливає зі ст. 22 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва не має право на повторну реєстрацію знаку протягом 3-х років після припинення дії свідоцтва, що надає відповідачу можливість через певний час зареєструвати свідоцтво повторно і продовжити його використання.

З урахуванням вказаних обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно наявний спір, заява про забезпечення позову стосується предмета судового дослідження, обраний вид забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства а також не перешкоджатиме господарській діяльності відповідачеві або іншим третім особам.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що між сторонами справи виник спір щодо об'єкта права інтелектуальної власності, види забезпечення, які просить вжити позивач, є повністю співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпеченням позову у способи запропоновані позивачем, законних прав та інтересів третіх осіб порушено не буде, застосовані заходи не перешкоджатимуть відповідачеві користуватись майном, відтак суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову.

При цьому, суд надає оцінку тій обставині, що обрані способи забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, а отже існує зв'язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому такі заходи зможуть забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача «Torunskie ZakiadyMaterialow Opatrunkowych» («Торунське заклади матеріалув опатрункових») - Кулика Станіслава Сергійовича про забезпечення «Torunskie ZakiadyMaterialow Opatrunkowych» («Торунське заклади матеріалув опатрункових») до ОСОБА_2, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, про визнання повністю недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року - задовольнити.

Заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року, власником якого є ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1), а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року; щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у даній справі законної сили.

Заборонити ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1) передавати повністю або частково право власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року, а також відмовлятися повністю чи частково від знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у даній справі законної сили.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Строк пред'явлення для виконання ухвали три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: