УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

10 серпня 2018 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 про визнання права на відшкодування коштів вкладу, зобовязання вчинити дії та визнання наказу недійсним ,

в с т а н о в и в :

06.08.2018 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, просить визнати за нею право на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування за договором №008-13511-240215 банківського вкладу «Зростаючий» від 24.02.2015 року, що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та нею; зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 включити позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною їй сумою в розмірі 2480,34 дол. США, але не більше суми граничного розміру відшкодування; визнати недійсним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 року №813 «Щодо заходів повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу «Зростаючий» у доларах США №008-13511-240215 від 24.02.2015 року укладеного між нею та ПАТ «Дельта банк».

Свої вимоги мотивує тим, що 24.02.2015 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу №008-13511-240215, на вкладний рахунок позивача зараховано кошти у розмірі 4000 дол. США. Протягом періоду часу з 26.02.2015 року по 02.03.2015 року вона вилучила частину вкладу, залишок депозиту становить 2480,34 дол. США. Постановою Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. У звязку з тим, що договір банківського вкладу визнано уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб нікчемним, її не включено в реєстр вкладників ПАТ «Дельта Банк» вклади яких підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тому нею заявлено вищевказані вимоги.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно із частинами 1, 2 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути більшою 200000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону. Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом №4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Зважаючи на викладене, враховуючи Правову позицію ОСОБА_3 Верховного Суду спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI граничного розміру відшкодування за вкладами. Аналогічні правові позиції висловлені в постановах ОСОБА_3 Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15.

Щодо вимог позивачки про визнання недійсним наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 року №813 «Щодо заходів повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу «Зростаючий» у доларах США №008-13511-240215 від 24.02.2015 року укладеного між нею та ПАТ «Дельта банк» судом встановлено наступне.

Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів і видане згадане рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Відповідна правова позиція відображена у постановах ОСОБА_3 Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, №910/24198/16 від 16 травня 2018 року та № 910/17448/16 від 16 травня 2018 року.

Оскільки рішення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього рішення. Звідси права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України слід розяснити позивачу її право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 261, 263, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 про визнання права на відшкодування коштів вкладу, зобовязання вчинити дії та визнання наказу недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Личаківський районний суд м. Львова протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Гирич С. В.