Провадження №2/369/3717/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву третьої особи представника ТОВ ФК «Алькор Інвест»про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Алькор Інвест» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ТОВ "ФК «Алькор Інвест» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.09.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності, було задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на трикімнатну квартиру, загальною площею 82,8 кв. м., реєстраційний номер 32741771, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_2. Заборонено відчуження нерухомого майна, а саме: квартири, загальною площею 82,8 кв. м., реєстраційний номер 32741771, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_2.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 року залучено до участі у справі у якості третьої особи ТОВ ФК «Алькор Інвест».

14.11.2018 року до суду надійшло клопотання представника третьої особи про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.09.2018 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що 22.08.2018 між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» та ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» було укладено Договір відступлення права вимоги та Договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки. Відповідно до Договору ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» передав ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», а ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» прийняв належні ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» права вимоги за Кредитним Договором № 149/П/99/2007-840 від 27.04.2007, Договором поруки від 27.04.2007, що укладені між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» та ОСОБА_2, ОСОБА_1 відповідно. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки від «06» травня 2011 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстровим №1965, який укладений між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» (як Іпотекодержателем) ОСОБА_2 (як Іпотекодавцем) в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором та всіх додатків та додаткових угод до нього. Предметом іпотеки відповідно до вказаного Договору іпотеки є трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1. Зазначена квартира є предметом Договору іпотеки від 06.05.2011 (реєстровий № 1965), тому розпорядитись вказаним майном без згоди іпотекодержателя ОСОБА_2 не мала і не має наразі такої можливості. На теперішній час саме ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» є іпотекодержателем за Договором іпотеки від 06.05.2011 (реєстровий № 1965), проте, наразі ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» позбавлене права задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у зв'язку із арештом, накладеним на підставі ухвали Києво-Святошинського суду Київської області від 04.09.2018 та забороною відчуження майна. Таким чином, накладення арешту на майно, яке до моменту постановления ухвали, було передано у встановленому законом порядку у іпотеку, та збереження даного арешту на час вжиття іпотекодержателем заходів по погашенню заборгованості за кредитним договором, зобов'язання за яким були забезпеченні предметом іпотеки, порушує права ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» як іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. З огляду на означене представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК«Алькор Інвест» просить про скасування заходів забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.09.2018 року накладено арешт та заборону вчиняти дії щодо відчуження трикімнатної квартири, загальною площею 82,8 кв. м., реєстраційний номер 32741771, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_2.

Відповідно до положень ч.ч. 1,4 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, просив суд визнати квартиру загальною площею 82,8 кв. м., реєстраційний номер 32741771, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, - об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 29.08.2018 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , що також підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.01.2011 року.

Відповідач ОСОБА_2, як власник квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, має об'єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Враховуючи, що предметом спору є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає, що обраний вид забезпечення позову - накладення арешту на спірну квартиру, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно, а відтак незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Таким чином, стороною позивача наведені як причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, враховано співмірність заходу забезпечення позову заявленим вимогам, з огляду на що висновок суду про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту відповідає вимогам закону.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Посилання заявника, що ТОВ «Алькор Інвест» є іпотекодержателем, ОСОБА_2, ОСОБА_1 є боржником і ТОВ «Алькор Інвест» може задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, а наявність арешту може бути перешкодою для задоволення вимог ТОВ «Алькор Інвест», не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування вжитих заходів забезпечення позову, оскільки застосування у цій справі заходів забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки, не порушує прав іпотекодержателя.

Окрім того, на момент розгляду заяви третьої особи спір між сторонами по суті не вирішений, розгляд справи не завершений, обставини, які були підставою для забезпечення позову, існують на момент розгляду заяви, а отже необхідність застосування заходів забезпечення позову не відпала.

Враховуючи викладене, суд не убачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, у зв'язку із чим заява представника третьої особи задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Алькор Інвест» про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Дубас Т.В.