АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 644/9566/14-ц

Провадження № 22-з/790/130/18

25 липня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові заяву ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 про розяснення постанови Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року по цивільній справі №644/9566/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі- продажу будинку, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 26 жовтня 2015 року задоволено частково.

Скасовано рішення суду від 26 жовтня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року рішення суду від 08 лютого 2018 року участині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові з інших підстав.

07 травня 2018 року ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 подано заяву про розяснення судового рішення.

Зазначає, що з судового рішення є незрозумілим статус житлового будинку, який не підлягав поділу як майно подружжя у звязку з тим, що він є самочинним будівництвом, але був проданий одним з подружжя як обєкт нерухомого майна на праві власності. Договір купівлі-продажу майна не визнано недійсним, а така позовна вимога була заявлена, з чого випливає, що покупці отримали у власність не споруди, які є самочинним будівництвом, а обєкт нерухомого майна.

В постанові наявні взаємовиключні висновки: з одного боку суд встановив, що спірний будинок є самочинним будівництвом, а з іншого - судом не надано оцінки договору купівлі- продажу цих споруд як самочинного будівництва, на що не виникає права власності, але які в договорі зазначені як обєкт нерухомого майна на праві власності.

Не є зрозумілим, що являє собою на день прийняття постанови будівля, яка є предметом позову і що було відчужено ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу - самочинне будівництво чи обєкт права власності.

Просить розяснити чи є будинок за адресою: Харків, вул. Шумілова, 10 самочинно збудованим нерухомим майном станом на 25 квітня 2018 року; що було відчужено ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2014 року - споруди, які є самочинним будівництвом чи житловий будинок на праві власності.

Суд, вислухав суддю - доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14 питання про розяснення судового рішення розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 15 червня 2007 року по 16 травня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 липня 2008 року визнано за ОСОБА_3 право власності на самовільні споруди,а саме: житловий будинок літ. А-1 з мансандрою літ. Ам загальною площею 195,5 кв.м., житловою площею - 97,3 кв.м. з льохом літ. Б та балконами літ. А-1, а-2, а-3 розташовані по вул. Шумілова, 10 у м. Харкові та зобовязано КП «Харківське БТІ» зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на ці будівлі.

28 серпня 2014 року між ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з іншого боку укладено договір купівлі - продажу спірного будинку.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 подано позов про розподіл спірного будинку та про визнання договору купівлі-продажу віл 28 серпня 2014 року недійсним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 липня 2008 року, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на самовільні споруди - скасовано і в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 26 жовтня 2015 року задоволено частково.

Скасовано рішення від 26 жовтня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2018 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Звертаючись з заявою про розяснення судового рішення ОСОБА_1 просить розяснити статус спірного будинку та що було відчужено за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2014 року- споруди, які є самочинним будівництвом, чи житловий будинок на праві власності.

З тексту рішення суду від 18 липня 2008 року про визнання за ОСОБА_3 права власності на самовільні будівлі вбачається, що ним житловий будинок №10 по вул. Шумілова в м. Харкові побудовано самовільно на земельній ділянці, належній йому на праві власності.

Саме дане рішення було правовстановлюючим документом, яке посвідчує право власності ОСОБА_3 на цей будинок при оформленні договору купівлі-продажу від 28 серпня 2014 року при продажу цього будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.140, т.І).

Виходячи з тексту договору купівлі-продажу продано саме житловий будинок, а не будівельні матеріали.

Стосовно визначення статутусу будинку станом на 25 квітня 2018 року, то колегія зазначає, що судом розглядався позов, пред'явлений ОСОБА_1 ще у 2014 році.

В постанові апеляційного суду всі обставини викладено зрозуміло.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин (Проніна проти України, №63566/00, ?23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу є похідними від позовних вимог щодо визнання права власності на спірний будинок в порядку поділу майна подружжя, у задоволенні яких було відмовлено, то підстав розяснення судового рішення в цій частині також не вбачається.

Керуючись ст.271 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 в задоволенні заяви про розяснення постанови Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року -відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

ОСОБА_8