Справа № 539/2980/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

з участю заявника ОСОБА_1

та представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території Україні,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

В заяві вказав, що він народився 23.09.1988 року в с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області. Станом на 24.08.1991 року і до 1999 року, він разом з матірю ОСОБА_3 проживав та навчався в с. Осокорівка Бобровицького району Чернігівської області. В подальшому проживав та навчався на території Бобровицького району та Бахмацького районів Чернігівської області.

З 01.09.2005 року по 5 липня 2007 року жив і навчався у Замглайському аграрному професійно-технічному училищі.

З 2007 року по 2016 рік неофіційно проживав і працював на різних роботах в м. Києві та Київській області.

На даний час проживає на території Остапівсьої сільської ради в с. Богодарівка, вул. Центральна, 76 Лубенського району Полтавської області.

Однак, паспорту громадянина України не отримував.

При зверненні до Лубенського міськрайонного відділу ДМСУ у Полтавській області з приводу видачі йому паспорта громадянина України він отримав відмову та розяснення про необхідність звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, заявник прохає суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав, прохає їх задовольнити, пояснивши, що встановлення даного факту необхідно йому для оформлення паспорта громадянина України.

Представник залученої до участі в справі в якості заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області - начальник Лубенського міськрайонного відділу управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_2 проти задоволення вимог заявника не заперечує. При цьому зазначив, що матеріалами справи підтверджується факт постійного проживання заявника разом з його матірю станом на 24.08.1991 року на території України.

Залучені до участі в справі в якості заінтересованих осіб - Державна прикордонна служба України та Остапівська сільська рада Лубенського району Полтавської області своїх представників в судове засідання не направили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином (а.с.23,24).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, який зявився в судове засідання, покази свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень вказаної статті та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року ) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР» відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року.

У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України, проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних травах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, а6о мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився 23.09.1988 року в с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

Навчався в Тимківській допоміжній школі-інтернаті Бобровицького району Чернігівської області, де закінчив 9 класів у 2004 році, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с.6).

У 2005 році закінчив спеціалізовану ЗОШ-інтернат смт. Батурин Бахмацького району Чернігівської області (а.с.7).

З 01.09.2005 року по 5 липня 2007 року жив і навчався у Замглайському аграрному професійно-технічному училищі, що підтверджується копією відповідної довідки (а.с.8).

Відповідно до листа Лубенського міськрайонного відділу УДМС України в Полтавській області №34/2498 від 03.10.2017 року, заявник дійсно звертався до даної установи із заявою щодо видачі паспорта громадянина України, однак отримав відмову у звязку з відсутністю документів, що підтверджують факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991 року (а.с.10).

Разом з тим, відповідно до довідки Осокорівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області №182 від 13.09.2017 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживав станом на 24 серпня 1991 року, разом зі своєю матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою с. Осокорівка, вул. Матросова, 37 Бобровицького району Чернігівської області, згідно записів у по господарській книзі с. Осокорівка (а.с.5).

Вказаний факт також підтвердили і допитані в судовому засіданні в якості свідків в режимі відеоконференції з Бобровецьким районним судом Чернігівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, враховуючи те, що без встановлення факту постійного проживання на території України заявник не може отримати паспорт громадянина України, він в повному обсязі обґрунтував свої вимоги та підтвердив їх доказами, за приписами п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території Україні задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4) на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_6 Ю. А.