Дата документу 28.11.2018
Справа № 320/1251/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором посилаючись на те, що 17.10.2008 року було укладено кредитний договір "Автопакет" №05/2007/2558 Фап між ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1, як позичальником, а також ОСОБА_2, як поручителем, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти для придбання автотранспорту в сумі 15 586 доларів США, із сплатою 13,4 відсотків річних, терміном користування до 20.09.2014 року, а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплачувати щомісячну суму мінімально необхідного платежу у розмірі 291,06 доларів США. В цілях забезпечення зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави транспортного засобу. Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував обовязки по поверненню кредиту за кредитним договором "Автопакет" №05/2007/2558 Фап від 17.10.2008 року, через що станом на 11.10.2017 року виникла заборгованість в сумі 9 836,73 доларів США, що еквівалентно 261 521,10 грн, та по сплаті пені за порушення строків та повноти сплати кредиту та відсотків в розмірі 66 831,93 грн. Оскільки з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за договором "Автопакет" №05/2007/2558 Фап від 17.10.2008 року, ОСОБА_2А поручилася перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 зобовязань за договором, тому вона повинна нести солідарну відповідальність з позичальником по поверненню кредиту.

В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, однак їх представник адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

17.10.2008 року між ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1, як позичальником, ОСОБА_2, як поручителем було укладено кредитний договір "Автопакет" №05/2007/2558 Фап.

Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит на придбання автотранспорту в сумі 15586 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,4 % на місяць, строком до 20.09.2014 року. Відповідач зобовязався сплачувати щомісячно, до 18 числа поточного місяця мінімально необхідний платіж у сумі 291,06 доларів США.

Згідно п.2.2.3. цього договору, позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту, визначені п.2.2.1, 2.2.2 цього договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, то банк починаючи з 20 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 8.5 договору «Автопакет» договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань.

08.10.2009 року ВАТ КБ «Надра» та позичальник ОСОБА_1, поручитель ОСОБА_2А підписали додаткову угоду № 1 до вище укладеного Договору «Автопакет», якою встановлена сума мінімально необхідного платежу відповідно до Графіку, що міститься у додатку №1 до цього договору.

Договірні зобов'язання за кредитним договором відповідач виконував не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті кредиту та відсотків, яка станом на 11.10.2017 року складає 9 836,73 доларів США, що еквівалентно 261 521,10 грн, та по сплаті пені за порушення строків та повноти сплати кредиту та відсотків в розмірі 66 831,93 грн.

В теперішній час ПАТ КБ "Надра" перебуває в процесі ліквідації, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» призначено ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за договором "Автопакет" №05/2007/2558 Фап від 17.10.2008 року, ОСОБА_2А поручилася перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 зобовязань за договором. Сторони домовилися, що у випадку не виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань по кредитному договору, ОСОБА_2А буде нести солідарну з ОСОБА_1 перед позивачем відповідальність по поверненню суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Згідно ст. ст. 553,554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В поданому відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що кінцевий термін повернення кредиту, що встановлений договором «Автопакет» та додатковою угодою 20.09.2014. Враховуючи, що позивач звернувся до суду лише 19.02.2018, вважав що позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, а тому в прозові просив відмовити.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобовязання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобовязання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 20 вересня 2014 року.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

З огляду на вказане суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята цієї статті).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Щодо доводів представника позивача, що викладені в поданій відповіді на відзив відповідача ОСОБА_1 про те, що кредитним договором збільшений строк позовної давності до 10 років, то суд враховує що 08.10.2009 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 1 до договору «Автопакет», відповідно до якої п.1 було викладено в новій редакції, якою не передбачено збільшення строку позовної давності.

Враховуючи, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, про що заявлено стороною в справі, сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Вказана правова позиція висловлена в постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду.

Виходячи з положень ч.4 ст. 559 ЦК України, у звязку з пропуском строку на предявлення вимог до поручителя, суд також відмовляє в позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного і керуючись 11, 203, 215, 229-230, 253, 261, 267, 548, 553, 559, 626, 627, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 11-13, 141, 76-83, 141, 247, 263- 265 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.

Суддя: