Справа № 185/9874/18
Провадження № 2-о/185/561/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.,

за участю секретаря судового засідання Муржиєвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті фізичної особи, в порядку ст.317 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті чоловіка її рідної сестри ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Україна, що був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 29 жовтня 2018 року в м. Донецьк Донецької області, Україна.

В обґрунтування своєї заяви зазначила, що 29 жовтня 2018 року в м. Донецьк Донецької області помер ОСОБА_2, про що 29 жовтня 2018 року видано свідоцтво про смерть ДНР № 112559. Проте, Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області їй було відмовлено в державній реєстрації смерті батька, оскільки предявлений документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

Заявник в судове засідання не зявилася, однак у своїй заяві просила розглянути справу невідкладно та за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій територій України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої територій, відповідно ч.1 ст.317 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік рідної сестри заявниці, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та Сафоновою ОСОБА_3 ІІ-НО № 376697 виданого 14 липня 1976 року, копією свідоцтва про народження Сафонової (ОСОБА_2) ОСОБА_3 ЯІ-І № 113105 виданого 01 серпня 1950 року, копією свідоцтва про народження Сафонової (ОСОБА_1) ОСОБА_4 ІІІ-УР № 528852 виданого 29 березня 1961 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та Сафоновою ОСОБА_4 V-НО № 313091 виданого 16 жовтня 1987 року.

29 жовтня 2018 року у м. Донецьк Донецької області ОСОБА_2 помер, про що 29 жовтня 2018 року Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_6 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, видано свідоцтво про смерть ДНР № 112559, причина смерті хвороба серця, постінфарктний кардісклероз (довідка про причини смерті від 29 жовтня 2018 року).

15 листопада 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено заявниці у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки предявлений документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є громадянкою України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Чоловік рідної сестри заявниці ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, помер 29 жовтня 2018 року на тимчасово непідконтрольній Україні території у м. Донецьк Донецької області. Після його смерті заявниця не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка, а отримане свідоцтво про смерть ДНР № 112559, видане Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_6 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, який розташований на непідконтрольній території України, не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2, заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України.

Беручи до уваги те, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявниці, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявниця має на меті встановити факт смерті ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 95, 263-265, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті фізичної особи, в порядку ст.317 ЦПК України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Україна, що був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 29 жовтня 2018 року в м. Донецьк Донецької області, Україна.

Рішення, відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: У. М. Болдирєва