Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 Справа №607/1221/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

з участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме:

- за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/7 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_5 та в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_6 та 1/14 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7;

- за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 та в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_6;

- за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/14 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_7.

Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що позивачі не можуть здійснити оформлення своїх спадкових прав в нотаріуса, оскільки будинок мав статус колгоспного двору, та через відсутність визначеності часток та реєстрації прав власності на вказані частки за членами колгоспного двору, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою від 24 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, а ухвалою від 13 лютого 2018 року справу призначено до судового розгляду на 05 березня 2018 року.

В судове засідання 05 березня 2018 року позивачі не з'явилися, їх представник адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду із заявою, просить розглядати справу у відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача - Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з'явилися, селищний голова звернувся до суду із заявою, в якій визнав позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника Великоберезовицької селищної ради.

Представник третьої особи - Тернопільська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, державний нотаріус Осадчук В.Ю. надіслала на адресу суду лист, в якому просить розглядати справу у відсутності представника контори.

Судом встановлено наступні факти.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що видно із свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 14 червня 1991 року виданого Великоберезовицькою селищною радою.

Після її смерті Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №67/1996 за заявою дочок померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом та заповітом.

01 березня 1996 року нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1 та на ім'я ОСОБА_2 на майновий пай, що знаходиться в агрофірмі «Поділля» Тернопільського району Тернопільської області.

Постановою завідувача Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5, на спадкове майно - частину житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв'язку із тим, що державна реєстрація права власності на вказаний будинок в Бюро технічної інвентаризації не проведена та відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 15 листопада 2017 року №6839, ОСОБА_5 до дня смерті перебувала на реєстраційному обліку в АДРЕСА_1 та на момент смерті із нею проживали дочки ОСОБА_2, ОСОБА_13, мати - ОСОБА_11, зять ОСОБА_7 та внуки ОСОБА_14 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, що видно із свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_5 виданого 12 вересня 2000 року Великоберезовицькою селищною радою.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 08 грудня 2017 року №7212 ОСОБА_6 до дня смерті перебувала на реєстраційному обліку в АДРЕСА_1 та на момент смерті із нею проживали внучки ОСОБА_2, ОСОБА_13, чоловік внучки ОСОБА_7 та правнуки ОСОБА_14 та ОСОБА_3.

В червні 2012 року помер ОСОБА_7, що видно і свідоцтва про смерть НОМЕР_6 виданого 25 червня 2012 року Великоберезовицькою селищною радою.

Після його смерті Тернопільською районною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №586/2017 за заявою дружини ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3.

Постановою завідувача Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв'язку із тим, що державна реєстрація права власності на вказаний будинок в Бюро технічної інвентаризації не проведена та відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 08 грудня 2017 року №7213 ОСОБА_7 до дня смерті перебувала на реєстраційному обліку в АДРЕСА_1 та на момент смерті із ним проживали дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_3 та сестра дружини ОСОБА_2.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 26 грудня 2017 року №7775, станом на 01 липня 1990 року будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується як колгоспний двір, членами якого були голова двору - ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2), її дочка ОСОБА_1, дочка ОСОБА_2, мати - ОСОБА_11 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4) зять - ОСОБА_7 (помер в червні 2012 року), та внуки ОСОБА_14 і ОСОБА_3

17 листопада 2017 року на будинок по АДРЕСА_1 був виготовлений технічний паспорт, відповідно до якого будинковолодіння складається із житлового будинку «А» із прибудовою «а» , сходами «Сх», підвалом «Пд(а)», мезоніном «Мез», терасою «Тер» загальною площею 107,7 кв.м. 1967 року забудови, літньої кухні «Б» 1972 року забудови, гаража «В» площею 22,3 кв.м. 1972 року забудови, вбиральні «Г» площею 1,5 кв.м. 1988 року забудови, гаража «Д» площею 31,5 кв.м. 1990 року забудови, огорожі 1, ворота 2, хвірток 3,4, криниці. Право власності на будинковолодіння за матеріалами бюро зареєстроване за головою колгоспного двору ОСОБА_5. В будинку самовільних добудов та перепланувань не виявлено.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4,5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні .

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були голова двору - ОСОБА_5, її дочка ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_3, в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/7 будинковолодіння АДРЕСА_1.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

У відповідності до ч. 1 ст.537 ЦК УРСР в редакції від 1963 року частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, у рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, померла склала заповіт тільки на частину майна - майновий пай, однак не складала заповіт щодо спадкового майна, належну їй, як члену колгоспного двору - 1/7 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, спадщину після її смерті прийняли дочки померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом зверненням із відповідною заявою до нотаріальної контори, а тому вони мають право спадкувати в рівних долях належну померлій частку житлового будинку - по 1/14.

Відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Враховуючи те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, на час відкриття спадщини її дочка ОСОБА_5 померла, заповіту не складала, а тому в силу до ч.2 ст. 529 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, дочки ОСОБА_5 - онуки ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мають право спадкувати належну як члену колгоспного двору ОСОБА_6 частку житлового будинку 1/7 по АДРЕСА_1 в рівних долях - по 1/14.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.ст. 548, 549 діючого на той час ЦК Української РСР у редакції від 1963 року прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки вступили в управління спадковим майном, так як на момент смерті проживали із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 08 грудня 2017 року №7212.

Також, враховуючи те, що в червні 2012 року помер ОСОБА_7, заповіту померлий за життя не складав, в силу ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР у редакції від 1963 року, його спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3.

ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 548, 549 діючого на той час ЦК Української РСР у редакції від 1963 року, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки вступили в управління спадковим майном після смерті, так як на момент смерті проживали із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 08 грудня 2017 року №7213.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що відповідачем визнано позов, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок позивачі не можуть оформити свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому їх право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 3/14 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, в тому числі 1/14 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, 1/14 - в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_6, 1/14 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом ціпся смерті матері ОСОБА_5 та в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_6 та за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/14 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 529, 548,549 ЦК України 1963 року, ст. 16,392 ЦК України 2003 року, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на 3/14 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, в тому числі: 1/14 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, 1/14 - в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_6, 1/14 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_2 (проживає по АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) право власності на 1/7 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 та в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 (проживає по АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) право власності в порядку спадкування за законом на 1/14 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк