Дата документу 04.12.2018 Справа № 337/3014/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/3014/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження № 22-ц/807/452/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Запорізької обласної ради на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької обласної ради, Комунального підприємства «Готель Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до Запорізької обласної ради, КП «Готель Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року було визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Запорізької обласної ради № 84-св від 20.05.2015 року та № 92-св від 26.05.2015 року про його звільнення з посади керівника КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради, його поновлено на посаді директора КП «Готель «Україна» та у цій частині рішення суду підлягало негайному виконанню в порядку статті 367 ЦПК України. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27.10.2016 року рішення суду першої інстанції в частині поновлення його на посаді залишено без змін.

З 16.06.2016 року до 01.06.2017 року відповідач ухилявся від виконання рішення суду, не зважаючи на його неодноразові звернення.

Виконання рішення суду про поновлення його на роботі відбулося лише 01.06.2017 року шляхом прийняття рішення на засіданні дванадцятої сесії сьомого скликання Запорізької обласної ради № 24 з одночасним його звільненням із зазначеної посади 26.07.2017 року у зв'язку із закінченням терміну дії контракту (трудового договору).

Вважав, що у зв'язку із затримкою виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року про поновлення його на роботі з КП «Готель Україна» підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у сумі 142 326 грн. 89 коп. за період 16.06.2016 року по 31.05.2017 року (239 робочих днів), виходячи з розміру середньоденного заробітку в розмірі 595 грн. 51 коп.

Також неправомірними діями Запорізької обласної ради йому спричинено моральну шкоду, оскільки його душевні страждання щодо його забезпечення та його родини впливали на його стан здоров'я, існувала потреба в додаткових зусиллях для організації життя.

На підставі зазначеного остаточно просив стягнути з КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 142326 грн. 89 коп., стягнути з Запорізької обласної ради в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року про поновлення ОСОБА_3 на роботі в розмірі 142 326 грн. 89 коп. за вирахуванням податків та обов'язкових платежів.

Стягнуто з Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. за вирахуванням податків та обов'язкових платежів.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто з КП «Готель Україна» судовий збір на користь держави у сумі 1423 грн. 27 коп., з Запорізької обласної ради судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Запорізька обласна рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не визначення судовими рішеннями конкретної особи, зобов'язаної здійснити виконання рішення суду про поновлення на посаді, помилковість висновків суду щодо відсутності повноважень голови обласної ради на поновлення на посаді керівників комунальних підприємств, незавершеність процедури звільнення, відсутність вини Запорізької обласної ради в затримці виконання рішення суду, виконання рішення суду після отримання відповідних документів, які містили обов'язок Запорізької обласної ради з поновлення на посаді, недоведеність вимог про відшкодування моральної шкоди, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої встановлено, що рішенням Запорізької обласної ради № 6 від 26.07.2012 року ОСОБА_3 призначений на посаду директора комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради.

26.07.2012 року між ОСОБА_3 та Запорізькою обласною радою, як органом управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, був укладений контракт зі строком дії до 26.07.2017 року.

Розпорядженням голови Запорізької обласної ради Межейко В.І. № 84-св від 20.05.2015 року позивач звільнений з посади директора КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором (контрактом) з підстав п.3 ст.40 КЗпП України, контракт від 26.07.2012 року розірвано.

Розпорядженням голови Запорізької обласної ради № 92-св від 26.05.2015 року внесені зміни до розпорядження № 84-св від 20.05.2015 року в частині визначення дати звільнення ОСОБА_3 - 02.06.2015 року.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької обласної ради, голови Запорізької обласної ради, Комунального підприємства «Готель «Україна», про визнання незаконним розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позов задоволено частково, визнано незаконними та скасовані розпорядження голови Запорізької обласної ради № 84-св від 20.05.2015 року та № 92-св від 26.05.2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади керівника Комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради; ОСОБА_3 поновлено на посаді директора Комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради. Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі допущено до негайного виконання (т.1, а.с.71-75).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27.10.2016 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року в цій частині залишено без змін (т.1, а.с.76-86).

Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За приписами статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 було поновлено на посаді директора КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради рішенням дванадцятої сесії сьомого скликання Запорізької обласної ради № 24 від 01.06.2017 року, яким одночасно вирішено питання про звільнення позивача з посади 26.07. 2017 року у зв'язку із закінченням терміну дії контракту (трудового договору), з підстав п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про те, що фактично рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року суду в частині негайного виконання, Запорізькою обласною радою було виконано майже через рік.

Наданий позивачем розрахунок суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у розмірі 142 326 грн. 89 коп., виконаний згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, відповідачем не оспорений та не спростований.

Довід апеляційної скарги щодо відсутності визначення зобов'язаної особи для негайного виконання рішення колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки представник Запорізької обласної ради фактично надає оцінку рішенню Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 року, яке в частині задоволення позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі набрало законної сили.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року залишено без змін ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року, якою виправлено помилку у виконавчому листі та боржником у виконавчому листі щодо зобов'язання поновити ОСОБА_3 на роботі зазначено Запорізьку обласну раду (т.1, а.с. 84-91).

Довід апеляційної скарги про те, що про поважність причини не виконання рішення суду свідчить відсутність штрафних санкцій при здійсненні його примусового виконання не заслуговує на увагу з огляду на те, що правомірність дій державного виконавця у процесі виконання зазначеного судового рішення не є предметом спору у цій справі.

До того ж, як вірно зазначив суд у рішенні з посиланням на норми національного законодавства, які кореспондуються із нормами міжнародного права, судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Матеріалами справи доведено, що навіть після виправлення помилки у виконавчому листі на підставі ухвали суду від 23 листопада 2016 року, судове рішення було виконане Запорізькою обласною радою лише 01 червня 2017 року.

За змістом статей 55, 124 Конституції України та статті ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, з огляду на викладені положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 237-1 КЗпП України є сам факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, тому вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди відповідають конституційному принципу, визначеному ст. 43 Конституції України.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, встановивши що Запорізькою обласною радою не доведено відсутності порушень законних прав ОСОБА_3 щодо його поновлення на роботі, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди у сумі 5000 грн. суд врахував характер правопорушення, обсяг моральних страждань, керувався засадами розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на сутність моральної шкоди, будь-який її розмір має суто умовний вираз.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної ради залишити без задоволення .

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: