Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 479//119/16

провадження № 61-2775св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року у складі судді Базовкіної Т. М.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором станом на 31 грудня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 27 800 грн 70 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 14 427 грн 39 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10 723 грн 28 коп., заборгованості по пені та комісії в розмірі 850 грн, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штрафу (процентна складова) в розмірі 1 300 грн 03 коп.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в розмірі 27 800 грн 70 коп.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від

05 квітня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23 листопада 2007 року б/н в розмірі 27 800 грн 70 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 14 427 грн 39 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10 723 грн 28 коп., заборгованості по пені в розмірі 850 грн, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штрафу (процентна складова) в розмірі 1 300 грн 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року залишено без руху.

Надано строк, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали, для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року із зазначенням поважних причин пропуску строку та підстав для його поновлення.

Крім того, надано заявнику строк, який не може перевищувати пʼяти днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме: надати належно оформлену касаційну скаргу відповідно до вимог статті 295 ЦПК України, сплати судового збору в розмірі 1 515 грн 80 коп.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявником на підтвердження поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року не надано жодних доказів. В доданих доповненнях до апеляційної скарги заявником не зазначено, в чому саме полягає необґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Також заявником не сплачено судовий збір.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій

просить скасувати ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року та передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 засуджена, відбуває покарання у Чорноморській виправній колонії управління Державної пеніціарної служби України Одеської області (№ 74) закритого типу. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався в режимі відео-конференції, проведення якої відбувалося з поганим зв'язком. Суд в порушенні статті 222 ЦПК України проголосивши вступну та резолютивну частину рішення, не надав їй копію цього рішення. Крім того, сплатити судовий збір на усунення недоліків апеляційної скарги не мала змоги, оскільки на той період не було достатньо коштів на особистому рахунку.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суддя апеляційного суду, відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року, виходив із того, що ОСОБА_1 не надало жодних доказів на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, крім того, не зазначила в чому полягає законність та необґрунтованість оскарженого рішення та не сплатила судовий збір в розмірі 1 515 грн 80 коп.

Однак повністю з такими висновками погодитись не можна.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 направлено до суду апеляційної інстанції доповнення до апеляційної скарги.

Як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження заявник посилалася на те, що судове засідання, в якому проголошено рішення суду першої інстанції, проведено в режимі відео конференції. З підстав поганого зв'язку вона не зрозуміла порядок та строк його оскарження. Крім того, з 25 квітня 2016 року по 15 червня 2016 року вона знаходилася у лікарні, а після повернення з лікарні отримала копію оскаржуваного рішення.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Положеннями частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) визначено строки апеляційного оскарження на рішення суду першої інстанції, які становлять десять днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На підставі частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд у порушенням норм процесуального права не взяв до уваги пояснення вказані у доповненні до апеляційної скарги щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, внаслідок чого позбавив, ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження судового рішення, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідно до вимог частини четвертої статті 406 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на новий розгляд до цього суду.

Керуючись статтями 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило