Справа № 417/5633/18
Провадження № 2/417/177/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

"10" грудня 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.

за участі секретаря Брюховецької О.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач 08.05.2018 року звернувся до Марківського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.07.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною картою».

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції картрахункам.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту , а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими відповідно до умов договору.

Відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною картою» боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в частині з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань.

Згідно з п.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та «Тарифів Банку» позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

На підставі п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право на зміну тарифи, а також інших умов обслуговування рахунків.

Згідно п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною картою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків та інших обовязків за цим договором.

Згідно п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та умов даного договору або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті(заблокувати карту) та визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором.

У звязку зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2018 року має заборгованість 32048 грн. 77 коп., яка складається з наступного:

1889,70 грн.- заборгованість за кредитом;

28156,75 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн.- штраф (фіксована частина);

1502,32 грн.- штраф (процентна складова).

Позивач в судове засідання не зявився в позовній заяви просить справу розглянути у відсутності представника позивача (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала заяву про застосування строку позовної давності в якій зазначила, що про наявність боргу по даному кредиту вона дізналася тільки тоді, коли отримала ухвалу суду про відкриття провадження по справі разом з матеріалами справи. Банк протягом більш ніж 8 років не предявляв ніяких претензій до неї та не повідомляв про наявність боргу, хоча згідно зі ст.348 ГК України банк зобовязаний здійснювати контроль за виконанням умов кредитного договору, своєчасним і повним погашенням позички в порядку встановленому законодавством.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом.

«Умови та правила надання банківських умов послуг», доданих банком до позовної заяви, не підписані нею і не можуть бути складовою частиною договору.

Пропущення строку позовної давності по даній справі допущено тричі, а саме:

1) строк дії кредитного ліміту, згідно з договором, відповідає терміну дії картки. Згідно п.9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» договір чинний протягом 12 місяців з дня його підписання. Чинним законодавством не передбачена автоматична пролонгація кредитних договорів в будь-якому випадку, оскільки всі зміни, якою зокрема, є продовження дії договору на новий строк, мають відбуватися у письмовій формі «ПРОЛОНГОВАНИЙ КРЕДИТ- кредит, за яким продовжено термін погашення суми основного боргу. Оформлення пролонгованого кредиту здійснюється шляхом підписання додаткової угоди до діючої кредитної угоди або оформляється новою кредитною угодою» (ОСОБА_2 Банківська енциклопедія/ С,Г, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,- К.:Центр наукових досліджень Національного банку України: Знання,2011.-504с.). Банком забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів(ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Додаткова угода або нова угода підписана не була. Отже, в даному випадку строк позовної давності сплинув 12.07.2013 року, бо пункт 9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» про автоматичну пролонгацію є нікчемним.

2) Вперше з відповідача було стягнуто відсотки за прострочену заборгованість (згідно роздруківки банку) 29.10.2010 року. І саме з цього періоду, згідно п.п.1,5 ст.261 ЦК України позивач визнав, що його права порушуються. Пунктом 1 ст.261 ЦК України чітко визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у звязку з чим починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Отже, строк позовної давності у даному випадку сплинув 29.10.2013 року.

3) Останній платіж по даному кредиту надійшов (згідно роздруківки банку) 11.04.2014 року. Протягом останніх 4 років ні позивач, ні відповідач не вчиняли ніяких дій щодо вирішення даного питання. Згідно з п.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визначення нею свого боргу або іншого обовязку. Отже, протягом останніх 4 років строк позовної давності не переривався і за даним пунктом її строк сплинув 11.04.2017 року.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 №5 визначено, що враховуючи положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги( стягнення неустойки, штрафів тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових й до додаткових вимог банку.

На підставі викладеного, просить суд відмовити позивачу у його вимогах повністю у звязку із закінченням строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про день, час ті місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала суд задовольнити заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності та відмовити позивачу у його вимогах у звязку із закінченням строку позовної давності.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 12.07.2010 року відповідач ОСОБА_1 отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6).

Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України.

Згідно із п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною картою».

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по ОСОБА_7, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, Клієнт зобов'язується на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення ОСОБА_7 (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитних картках, відкритих у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово.

Згідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_7 має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частці у випадку невиконання Держателем та/або Довіреною особою Держателя своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.13 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку порушення Позичальником строків зі сплати процентів за користування ОСОБА_7, вказаних в Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування пп. 2.1.1.12.2., 2.1.1.12.6., 2.1.1.12.7., 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.7.4. даних Умов, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України Сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання Позичальником зобов'язань зі сплати процентів за користування ОСОБА_7 нараховує Позичальнику проценти в розмірі фактично сплачених Позичальником.

Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом у загальній сумі 32048 грн. 77 коп. (а.с.4-5), яка складається з наступного:

1889,70 грн.- заборгованість за кредитом;

28156,75 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн.- штраф (фіксована частина);

1502,32 грн.- штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка.

Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦКУкраїни).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Частиною 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-116цс13 від 06.11.2013 року.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Частиною 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких встановлено позовну давність тривалістю у 50 років, не містять підпису відповідача.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови в частині збільшення строку позовної давності, не змінювалися.

У заяві позичальника від 12.07.2010 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року.

Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг, пунктом яких встановлено позовну давність тривалістю у 50 років, неможливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 12.07.2010 року, оскільки в них не міститься підпису відповідача, внаслідок чого підлягає застосуванню загальний трирічний строк позовної давності.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Позивачем не надано доказів того, що була проведена пролонгація кредитного договору. Таким чином, закінченням строку дії вищевказаного договору слід вважати 12.07.2011 року, а початком перебігу трирічного строку позовної давності починається з 13.07.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитом було здійснено відповідачем 11.04.2014 року в розмірі 92,28 грн.

Частиною 3 статті 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, 11.04.2014 року перебіг позовної давності перервався та розпочався заново.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що строк звернення до суду сплинув ще 11.04.2017 року, а позивач звернувся до суду з позовом лише 08.05.2018 року, тобто майже ніж через півтора року після спливу строку позовної давності, при цьому разом з позовом суду не надано заяву про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку матеріали справи не містять, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду, пропустивши термін позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12-19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 253, 256, 257, 261, 263, 264, 267 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області.

Суддя О.В.Рукас