Провадження № 2/521/464/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Кіліян О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -
До Малиновського районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2017р. на утримання сина з 1000 грн. до 2000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що перебуваючи з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення суду 14.03.2017р. шлюб між ними було розірвано, їхній син залишився проживати разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться його долею, життям, не відвідує його, жодної участі у вихованні сина не бере, аліменти, які призначені на підставі рішення суду не сплачує. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З урахуванням викладеного, позивачка звернулася з наведеним позовом до суду.
Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, повідомлений судом про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров'я , фізичний, моральний та духовний розвиток.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов'язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 20)
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 11-14)
Крім того, на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2017р. позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено та з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, що підлягають індексації відповідно до Закону, починаючи з 23.12.2016р. і до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 15-17, 51, 59)
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.07.2018р. № 1837/01-20 про доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. (а.с. 63-66)
У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.
Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина, не повідомив суд про намір в подальшому здійснювати піклування над ним, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, незважаючи на позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дітей, вони зобов'язані виконувати свої батьківські обов'язки з утримання дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти на їх утримання.
Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінивши надані сторонами докази в сукупності вважає що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2017 року.
Після винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 грн. пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини, які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі.
Як вбачається з наданих позивачкою доказів, змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з інфляцією зросли витрати на оздоровлення, харчування, лікування, утримання сина, та розмір аліментів має бути збільшений.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків належним чином суд, не вбачає оскільки відповідач є працездатним, та має змогу забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення свого сина.
Таким чином, суд вважає що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме сплачувати аліменти на утримання сина, до досягнення ним повноліття у розмірі 2000 грн. щомісяця, що не суперечить чинному законодавству.
Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитини позивача збереження певного матеріального рівня утримання та буде відповідати його наявним сімейним обставинам.
Таким чином, вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів з відповідача на утримання сина є законними та обґрунтованими.
Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 28.11.2017 р.
Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об'єктивного їх з'ясування, характер ставлення відповідача до своєї дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно до його неповнолітньої сина та збільшити розмір аліментів, які стягуються з нього.
Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 165, 141, 180, 181, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 2, 12, 76-77, 258-259, 263-265, 268, 352, 354, ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН