Головуючий суду 1 інстанції - Цимбал Ю.Ю.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 408/6302/17-ц
Провадження № 22-ц/810/109/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Коротенка Є.В.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Біловодського районного суду Луганської від 01 червня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких зазначила, що з 26.01.2012 року працювала у ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» та була звільнена 20 березня 2017 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідач не провів з ним повного розрахунку в день звільнення.Посилаючись на викладене просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із сплати заробітної плати у березні 2017 року у розмірі 2524,26 грн., компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток у розмірі 4291,24 грн., вихідну допомогу у зв'язку з порушенням законодавства про працю у розмірі 11359,17 грн., компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку та судові витрати.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що з 13 березня 2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», майно якого (будівлі, обладнання, офісна техніка, транспортні засоби, інше рухоме майно) розташоване на тимчасово непідконтрольній українській владі території, унеможливлена неправомірними діями третіх осіб. У зв'язку з цим ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» втратило контроль і доступ до своїх виробничих та адміністративних будівель, інформаційних ресурсів, документів на паперових носіях, у тому числі до трудових книжок, особових справ працівників, оригіналів наказів/розпоряджень, первинних фінансових, кадрових документів, табелів обліку робочого часу.З метою притягнення третіх осіб до відповідальності, ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» звернулося до Національної поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, та на підставі якої Головним управлінням Національної поліції України у місті Києві було відкрито кримінальне провадження за №0000155.Також відповідач зазначив, що підприємство ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» з 13 березня 2017 року за відсутності своєї вини втратило контроль над своїми виробничими потужностями та іншим майном з незалежних від нього причин - форс-мажорних обставин (дії непереборної сили), що унеможливило виконання роботодавцем обов'язків, передбачених ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України перед позивачем.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 01 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 25 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та роз'яснено ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» щодо права подання відзиву на апеляційну скаргу у строк до 13 липня 2018 року.

06 липня 2018 року відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності до вимог чинного законодавства України, постановленим з врахуванням всіх фактичних обставин справи. Суд першої інстанції вірно зазначив та взяв до уваги, що 13.03.2017 року ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», яке розташоване на тимчасово непідконтрольній Україні території Луганської області було захоплено терористичним угрупуванням. У зв'язку з цим, ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» втратило можливість здійснення виробничої, торговельної, фінансової та іншої (в тому числі кадрової) діяльності у передбаченому законодавством України порядку; відповідач не має доступу до носіїв інформації, первинних документів та інформаційних ресурсів про заробітну плату позивача за березень 2017 року, так як вони знаходяться на захопленому терористичною організацією виробничому підрозділі, де позивач працював, перебуваючи у трудових відносинах з товариством, відсутні докази про кількість невикористаних позивачем календарних днів щорічних відпусток в період його роботи на підприємстві. Здійснені позивачем розрахунки позовних вимог ґрунтуються не на доказах, а на припущеннях, що в силу ст. 81 ЦПК України є недопустимим.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 25 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17 липня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21 серпня 2018 року зупинено провадження по справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі № 582/1001/15-ц.

У відповідності до пункту 12 частини 1, пункту 11 частини 2 Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Луганської області ліквідовано та створено Луганський апеляційний суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області дана справа передана на розгляд до Луганського апеляційного суду.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року поновлено провадження по справі та призначено справу до апеляційного розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» перед позивачем по заробітній платі за березень 2017 року та недоведеність матеріалами справи вини ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» у невиплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та належних при звільненні сум у визначені ст. 116 КЗпП України строки.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» та працювала на відокремленому підрозділі «Центральна збагачувальна фабрика» Свердловська».

20 березня 2017 року позивача звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується витягом з наказу № 04к від 20.03.2017 року.

Дані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати заробітної плати, компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року, у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року, у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що до спірних трудових правовідносин не підлягає застосуванню ч. 1 ст. 9 ,ст. 617 ЦК України.

Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Свердловськ (після перейменування Довжанськ) Луганської області визнано тимчасово окупованою територією України.

Встановлено, що згідно з витягом з кримінального провадження № 0000155, порушеного за ч. 3 ст. 206 КК України «Протидія законній господарській діяльності» 18.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що у період з 13.03.2017 року не встановлені особи здійснюють протидію законній господарській діяльності ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» шляхом заборони відчуження майна, відчуження грошових коштів, встановлення обтяжень на майно, що належить товариству, шляхом захоплення майнового комплексу за адресою: Луганська область, м. Довжанськ, вул. Енгельса,1, чим заподіяно майнову шкоду у великому розмірі. Орган досудового розслідування - Головне управління національної поліції у м. Києві.

Сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №7631 від 19 червня 2017 року Торгово-промисловою палатою України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): захоплення підприємства, протиправні дії третіх осіб ТОВ «Свердловантрацит» щодо обов'язку (зобов'язання) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, а також подавати податковий розрахунок суми доходу нарахованого на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за 1 квартал 2017 року протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу до органів державної фіскальної служби України. Дата настання форс-мажорних обставин 13 березня 2017 року.

Висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року № 2369/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції). Із фактичним захопленням з 13 березня 2017 року ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітників як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та, будучи позбавленим можливості користуватися своїми коштами, здійснювати відповідні виплати. Також відповідач втратив доступ до трудових книжок своїх працівників, з огляду на що уповноважена особа відповідача з 13 березня 2017 року не має можливості здійснити записи щодо прийому чи звільнення таких працівників, а також будь-які інші юридично значимі правові дії, на підставі яких могли б виникати чи припиняти свою дію певні правовідносини.

Втрата контролю і доступу ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розташовані за адресою: вул. Енгельса, 1, м. Довжанськ, Луганська область, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями і припинилося провадження господарської діяльності, а тому немає можливості ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» виконати зобов'язання перед працівниками згідно зі статтями 47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

Сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Саме такі висновки щодо застосування тих самих норм права до спірних правовідносин сформульовані Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року за результатами перегляду цивільної справи № 408/2306/17-ц, від 03 жовтня 2018 року у справах № 408/2305/17-ц, № 408/4389/17-ц, № 408/2368/17-ц, № 408/4123/17-ц, № 408/2329/17-ц, № 408/2305/17-ц, які відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

В ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення заробітної плати за березень 2017 року, позивачем в позовній заяві не викладені обставини щодо виконання ним в березні 2017 року своїх функціональних обов'язків, кількість відпрацьованих ним у березні 2017 року днів, годин.

Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, є документи первинного обліку праці та заробітної плати, зокрема: штатний розпис, розцінки та норми праці, накази та розпорядження на виплату премій, доплат, надбавок, матеріальної допомоги, наряд та змінний рапорт, табель обліку використання робочого часу за березень 2017 року, складений за формою № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», затвердженою наказом Державного комітету статистики України № 489 від 05.12.2008 року, та який є підставою для нарахування позивачу заробітної плати.

Функції щодо ведення первинного обліку, його зберігання виконувалися відокремленим підрозділом ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», де працював позивач.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивачем не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не були надані до суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачем у березні 2017 року виконувалась робота, обумовлена трудовим договором укладеним між сторонами, кількість відпрацьованих у березні 2017 року днів, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Що стосується вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із позовної заяви, із якою позивач звернувся до суду, останній, обґрунтовуючи вимогу про стягнення вихідної допомоги у зв'язку з порушенням законодавства про працю посилається на те, що несвоєчасне надання щорічної відпустки, затримання у виплаті заробітної плати, не проведення повного розрахунку при звільненні та не повідомлення відповідачем про нараховані суми, належні йому при звільненні, є порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, що відповідно до ст. 44 КЗпП України є підставою для виплати вихідної допомоги у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Однак, позивачем у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували як звернення позивача до ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» із заявою про звільнення за порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, так і звільнення позивача з вказаних підстав. Навпаки, судом встановлено, що ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» та 20 березня 2017 року звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Дані обставини підтверджуються витягом з наказу № 04-к від 20.03.2017 року, про них зазначає позивач в позовній заяві та сторонами не оспорюються.

Оскільки позивач звільнений з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» за власним бажанням, і його звільнення не пов'язане з порушенням роботодавцем законодавства про працю (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), тому відсутні підстави для стягнення з відповідача вихідної допомоги у зв'язку з порушенням законодавства про працю у розмірі тримісячного середнього заробітку (ст. 44 КЗпП України).

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши, що у трудових правовідносинах між відповідачем ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» та його працівниками, зокрема позивачем ОСОБА_2 з 13.03.2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, які на ньому працювали, в період існування яких відповідач ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» об'єктивно, з причин від нього не залежних був позбавлений можливості виконати зобов'язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки можливості здійснити нарахування та сплату належних позивачу грошових коштів, оскільки відповідач зареєстрований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, буд. 24А, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Виробничі потужності ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» - шахти з видобування кам'яного вугілля та інші структурні підрозділи розміщені на тимчасово непідконтрольній Україні території (на тимчасово окупованій території України).

Позивач ОСОБА_2. перебував у трудових відносинах з товариством з ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» та працювала у відокремленому підрозділі «Центральна збагачувальна фабрика «Свердловська».

Із довідки ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» системи персоніфікованого обліку управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вбачається, що страхувальником ОСОБА_2 є відокремлений підрозділ «Центральна збагачувальна фабрика «Свердловська» ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», яким до Державної фіскальної служби України подавалися звітні відомості, формування яких здійснювалося на підставі первинної бухгалтерської та фінансової документації.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що облік робочого часу, нарахування заробітної плати, ведення трудових книжок, особові картки працівників форми П-2 знаходилися за місцем розташування виробничих потужностей відокремленого підрозділу ««Центральна збагачувальна фабрика» Свердловська»,який знаходиться на окупованій території, і його реєстрація зміни місцезнаходження не здійснювалася. Як встановлено у судовому засіданні із фактичним захопленням з 13 березня 2017 року ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, що підлягають до виплати на користь робітників як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, позбавлений можливості користуватися своїми коштами, здійснювати відповідні виплати, що підтверджується витягом з кримінального провадження та висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року № 2369/2/21-10.2.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що посилання на Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати від 24 липня 2017 року № 2369/2/21-10.2 та доданий до матеріалів справи сертифікат про форс-мажорні обставини №7631 від 19 червня 2017 року, як на доказ у справі є необ'єктивним та неналежним у зв'язку з тим, що за його змістом не встановлено неможливості та звільнення від обов'язку здійснення належного розрахунку при звільненні саме з позивачем, виходячи з наступного.

Висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року № 2369/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції).Із фактичним захопленням з 13 березня 2017 року ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітників як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та, будучи позбавленим можливості користуватися своїми коштами, здійснювати відповідні виплати. Даний Науково-правовий висновок здійснений на підставі документів, серед яких є наказ № 04-к від 20.03.2017 року «Про звільнення», яким за власним бажанням звільнено ОСОБА_2

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи вимоги про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вважав всі ці вимоги заборгованістю по заробітній платі.

Однак, до структури заробітної плати входить: заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога. Що стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку, то він не відноситься до структури заробітної плати, оскільки за своєю правовою природою є юридичною санкцією за порушення трудового законодавства.

Допущена судом помилка в юридичній оцінці предмету спору є формальною і не призвела до неправильного вирішення справи по суті всіх заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування рішення суду.

В апеляційній скарзі міститься вимога про постановлення окремої ухвали щодо порушення ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» процесуальних обов'язків, зловживанню правами та створенням протиправних перешкод у здійсненні судочинства під час розгляду справи.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем зазначалось про неможливість подати докази у зв'язку втратою з 13 березня 2017 року контролю і доступу ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, розташованого на тимчасово окупованій території, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів.

Зазначене, на думку колегії суддів, виключає наявність підстав вважати, що ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» недобросовісно виконує свої процесуальні обов'язки, ухиляючись від надання суду інформації та первинних документів, що мають відношення до предмета позову.

Що стосується вимоги позивача про постановлення окремої ухвали щодо порушення суддею Біловодського районного суду строків розгляду даної справи, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов'язком суду апеляційної інстанції, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом або особою вимог законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді : В.А. Коновалова

Є.В. Коротенко