465/2565/13-ц
6/465/227/18
У Х В А Л А

судового засідання

07.12.2018 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України до виконання останнім зобов'язань згідно виконавчого документу, покликаючись на те, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 57345816 з примусового виконання виконавчого листа № 465/2565/13-ц, що виданий 20.05.2014 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 105 300,00грн. - загального боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми за договором позики. Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесених судових витрат в сумі 229,40грн. 03.10.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копія якої скерована боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до вимог закону.

З огляду на те, що у боржника є наявні невиконанні зобов'язання, покладені на нього вищезгаданим документом, просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань по виконавчому листі №465/2565/13-ц виданого Франківським районним судом м.Львова та за результатами розгляду подання, скерувати йому ухвалу суду.

Боржник у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Згідно ст.441 ЦПК України суд вважає, що питання про тимчасове обмеження у виїзді за межі України слід слухати у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з виконавчого листа №465/2565/13-ц виданого 20.05.2015 року Франківським районним судом м.Львова, в ОСОБА_2 наявна заборгованість перед ОСОБА_3 заборгованості в сумі 179 3 грн.

03.10.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копія якої скерована боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно.

В ході виконання, 03.10.2018 року на виконання вимог ст.ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Відповідні записи про обтяження внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На виконання вимог ст.ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження», 03.10.2018 року приватним виконавцем накладено арешт на кошти на рахунках в банківських установах. Згідно із відповідями ПАТ «Оксі Банк», ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «Львів», ПАТ «ПроКредит Банк», ПАТ «ВІЕс Банк», ПАТ «Ідея Банк», ПАТ «Універсал Банк», ПАТ «ВТБ ОСОБА_4», ПАТ «ГІУМБ», ПАТ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», АБ «Південний», АТ «ОСОБА_4 Аваль», ПАТ «Креді ОСОБА_5», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «ОТП ОСОБА_5», ПАТ «Банк Восток», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Ощадбанк», в боржника відсутні відкриті рахунки та кошти в банківських установах.

Крім того, згідно із відповіддю Територіального сервісного центру МВС від 17.10.2018 року встановлено, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані; згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2018 року встановлено, що за боржником право власності на обєкти нерухомого майна не зареєстровані; згідно із відповіддю Головного управління ДМС від 12.10.2018 року, боржник зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1; згідно із відповіддю Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України боржник не має відкритих рахунків в банківських установах та не отримує ніяких доходів

В силу положень ст. 33 Конституції України особа, яка має невиконані договірні, аліментні та інші зобовязання за судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), не може вважатися винною та бути позбавленою конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеному у цьому Пакті.

Отже, зі змісту вищезазначених норм вбачається, що обовязковою підставою для задоволення судом подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших громадян.

На підставі визначених у ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обовязків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обовязок не заважають будь які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте всупереч вимогам процесуального закону, приватним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Суд не погоджується із необхідністю обмеження у праві виїзду за межу України ОСОБА_2, оскільки невиконання вимоги приватного виконавця подати декларацію про доходи та майно, його попередження про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, не може свідчити про ухилення боржника від виконання обовязків.

Звернувшись з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України, приватний виконавець виконавчого органу Львівської області, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення керівника боржника від виконання покладених на нього судами зобовязань, в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритих проваджень та строками їх добровільного виконання, докази виклику ОСОБА_2 та його неявки до приватного виконавця.

На суду матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритих виконавчих проваджень.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, висновок приватного виконавця про необхідність тимчасового обмеження у виїзді за кордон з підстав наявності у ОСОБА_2 невиконаних зобовязань, покладених на нього рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21.11.2013 року, за відсутності доказів ухилення від виконання зобовязань, не може бути підставою для задоволення подання.

З врахуванням вищенаведеного, на думку суду у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України слід відмовити за недоведеністю саме ухилення боржника від виконання зобовязань.

На підставі викладеного та керуючись ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мартьянова С.М.