Справа № 663/1132/17
Провадження № 2/663/355/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Клімченка М.І.,

секретаря Ворфоломєєвої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Скадовську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на наступні обставини. Позивач та відповідачка мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Скадовського районного суду від 21.09.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей, однак діти з 2016 року проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Згоди щодо місця проживання дітей сторони дійти не можуть. Просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що бажає щоб діти проживали з нею, оскільки в подальшому вона планує поліпшити житлові умови, винайняти квартиру, яка буде відповідати належним умовам для проживання дітей.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Скадовського районної державної адміністрації вимоги позовної заяви підтримала, просила визначити місце проживання дітей з батьком.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено і сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 21.09.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 21.09.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей.

Згідно актів обстеження житлових умов від 12.10.2016 року та від 01.03.2017 року складеного членами комісії Скадовської міської ради, в будинку № 271 по вул. Святоюріївська в м. Скадовську проживають: ОСОБА_5 батько позивача та власник будинку, ОСОБА_1 позивач та його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Мати дітей ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з вересня 2015 року, не піклується про дітей.

Як вбачається з висновку підписаного першим заступником голови Скадовської РДА про доцільність проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком від 04.07.2018 року орган опіки та піклування районної державної адміністрації вважає, що проживання малолітніх дітей з їх батьком є доцільним. Батько має постійну роботу на якій характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, забезпечує дітей усім необхідним, приймає участь у житті школи.

Відповідно до акту обстеження умов проживання громадянина ОСОБА_1 від 26.06.2018 року складеного Скадовською міською радою встановлено, що чоловік проживає будинку свого батька, який складається трьох житлових кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати, опалюється, створені належні умови для проживання та виховання дітей.

Згідно акту обстеження житлових умов Скадовської міської ради від 26.06.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 винаймає житло, яке складається з однієї кімнати та кухні, має опалення. Проживає разом зі своїм співмешканцем. Постійного доходу не має.

Відповідно до принципів 2, 6, 9 Декларації прав дитини прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості і експлуатації.

Згідно ст.ст. 3, 9, 12, 16, 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації.

Відповідно до ст.ст. 3, 28, 47, 52 Конституції України, людина, її життя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Кожен має право на житло. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Згідно до ст.ст. 1, 4, 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає - забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них з ким вона проживає…якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняється фізичні покарання дитини батьками, а також інші види покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 160, ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітьої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком - ОСОБА_1, оскільки їх проживання з батьком відповідає інтересам дітей. Суд надаючи перевагу щодо визначення місця проживання дітей з батьком враховує, що тривалий час вони проживають з ним, ОСОБА_1 створені належні умови для проживання та виховання дітей, наявна позитивна характеристика з місця роботи, що свідчить про високі моральні якості та відповідальність позивача.

У зв'язку з цим суд вважає, що позовна заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх батьком ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області.

Суддя М.І. Клімченко