Справа № 581/656/18
Провадження № 2/581/264/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2018 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., за участі сторін по справі, предстанивника відповідача по справі ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом опікуна ОСОБА_3, поданого в інтересах недієздатного ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права на обовязкову частку у спадщині,

ВСТАНОВИВ:

Сутність заявленої до суду вимоги

У вересні 2018 року опікун ОСОБА_3 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним више позовом, який мотивувала тим, 20 травня 2017 року померла ОСОБА_6. За свого життя ОСОБА_6 склала заповіт на імя свого сина ОСОБА_5, який спадщину прийняв, шляхом подачі до нотконтори заяви про прийняття спадщини, отримавши у приватного нотаріуса ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за заповітом. ОСОБА_3 є опікуном ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у червні 2018 року також звернувся до державного нотаріуса Липоводолинського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті його рідної матері ОСОБА_6, однак йому відмовлено в її прийнятті з підстав недієздатності спадкоємця і розяснено те, що в його інтересах при прийнятті спадщини має діяти лише опікун. Просила суд визнати за ОСОБА_8 право на обовязкову частку у спадщині після померлої матері ОСОБА_6 у розмірі 1/2 частини від усього спадкового майна.

Позиція позивача, відповідача та його представника по даній справі

У судовому засіданні ОСОБА_3 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 підтримала позов у повному обсязі та додатково суду пояснила про те, що з самого дитинства рідний брат відповідача по справі мав відхилення у стані свого психічного здоровя та у звязку із цим йому була встановлена довічно друга група інвалідності. Після смерті ОСОБА_6, рідної матері відповідача та її підопічного, ОСОБА_5 на підставі заповіту успадкував все належне їй майно у виді земельного паю, хоча він був обізнаний про наявність у нього рідного брата з відхиленнями у стані його здоровя, який на день смерті матері мав інвалідність. У судовому порядку, вже після смерті матері відповідача та після спливу 6-місячного строку на прийняття спадщини після її смерті, вона визнала ОСОБА_4 недієздатним та її призначено його опікуном.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та суду пояснив про те, що при оформленні спадщини приватний нотаріус не зясовував у нього наявність інших братів; уважав, що воля його матері на передачу йому всього її майна після її смерті за заповітом повинна бути повністю реалізована, а його молодший рідний брат по лінії матері ОСОБА_4 на даний час щомісячно отримує пенсійну виплату, якою розпоряджається його опікун, тобто він має постійне джерело доходу. Підтвердив, що у його брата з 12 років дійсно погіршився стан психічного здоровя. Також уточнив, що недієздатність його рідного брата є сумнівною, оскільки він є повністю працездатним, по місцю проживання працює на городі, займається випасанням корів, закінчив декілька класів загальноосвітньої школи.

Представник відповідача ОСОБА_2, підтримавши позицію відповідача, суду пояснила про те, що мати відповідача склала заповіт у період перебування в Синівському будинку-інтернаті для пристарілих людей після перенесеного інсульту головного мозку, лише її син ОСОБА_5 доглядав і підтримував свою матір у період перебування її в райлікарні та під час її подальшого перебування у хворобливому стані у звязку із практично повною втратою зору до її поміщення у Синівський будинок-інтернат.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 жовтня 2018 року в даній справі відкрито провадження, призначено підготовчий судовий розгляд на 29 жовтня 2018 року о 14 год. 10 хв.

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2018 року в даній справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 15 листопада 2018 року о 15 год. 20 хв. 15 листопада 2018 року судовий розгляд справи відкладено на 05 грудня 2018 року на 13 год. 00 хв. у звязку з неявкою в судове засідання відповідача та його представника.

Установлені судом обставини справи

Згідно з відомостями зазначеними в фотокопії свідоцтва про смерть серії I-БП № 306085 від 13 червня 2018 року, ОСОБА_6 померла 26 травня 2017 року в с. Синівка Липоводолинського району Сумськї області у віці 61 рік (а.с.6).

Із копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 835513, вбачається, що ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації від 07 червня 2005 року № 285 отримала у власність земельну ділянку площею 3,475 га, яка розташована на території Липоводолинської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). З фотокопії відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, вбачається, що земельна ділянка площею 3,3344 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_6, а її частина площею 3,0852 га (рілля) перебуває в оренді ТОВ «Мрія» (а.с.11-12).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2018 року (яке набрало законної сили) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним, установлено над ним опіку, призначивши його опікуном ОСОБА_3 (а.с. 8-9).

15 лютого 2001 року ОСОБА_4 висновком МСЕК безстроково установлена ІІ група інвалідності (інвалідність з дитинства) у звязку з психічним захворюванням, щодо умов та характеру праці особу визнано непрацездатним (а.с.7).

Сторони по справі визнали та не заперечували протягом розгляду даної справи ті обставини, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними братами по лінії матері, станом на день смерті спадкодавець не була заміжньою.

З витребуваних у приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 матеріалів спадкової справи № 94/2017 вбачаються нижченаведені обставини:

1. ОСОБА_6 20 квітня 2017 року склала заповіт, який посвідчений секретарем Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_9, за змістом якого заповідач на випадок її смерті склала розпорядження про те, що земельну ділянку площею 3,475 га, розташовану на території Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області, вона заповіла ОСОБА_5 у повному обсязі, заповіту присвоєно реєстровий номер 66;

2. Після смерті 26 травня 2017 року ОСОБА_6 27 липня 2017 року ОСОБА_5 подав до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, про що внесені відповідні відомості до Спадкового реєстру;

3. 28 березня 2018 року вищевказаним нотаріусом на імя спадкоємця за законом ОСОБА_5 складено два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки площею 3,3344 га та 0,1403 га, належні за життя ОСОБА_6 на праві приватної власності, проте оригінали цих документів цього ж дня видано представнику ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_2 (а.с.35-44).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Згідно з частиною першою та третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

За змістом вищевказаної норми закону перелік осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

У пункті 1 резолютивної частини рішенні Конституційного суду України від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014 (справа про право на обовязкову частку у спадщині непрацездатних дітей спадкодавця), розтлумачено те, що право на обовязкову частку у спадщині мають повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Висновки суду по суті заявленої вимоги

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 її рідний повнолітній син ОСОБА_4 мав статус інваліда ІІ групи з дитинства, який встановлений висновком МСЕК 15 лютого 2001 року безстроково у звязку з психічним захворюванням. З урахуванням положень вищевказаних норм законів, рішення суду конституційної юрисдикції та установлені обставини справи, ОСОБА_4 станом на день відкриття спадщини, набувши статус повнолітнього непрацездатного сина померлої матері, незалежно від змісту заповіту складеного на імя відповідача, мав право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця в розмірі 1/4 частини всього майна спадкодавця. Це пояснюється тим, що обовязкова частка у спадщині обраховується з урахуванням таких обставин: ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як єдині спадкоємці за законом, мали б рівні права на спадщину після смерті своєї матері в разі відсутності заповіту, у порядку спадкування за законом, і згідно з нормами ст.1258-1267 ЦК України вони б успадкували по 1/2 частині майна своєї матері, проте при наявності заповіту на все майно на імя відповідача, його молодший брат, як повнолітній непрацездатний спадкоємець, має право на половину того майна, яке б належало б йому після смерті його матері за законом. Отже, обовязкову частку у спадщині ОСОБА_4 калькуляційно слід обраховувати таким чином: 1/2 частину майна, яка належала б йому за законом після смерті матері слід поділити на половину, результат дорівнює 1/4 частини спадкового майна.

При складанні заповіту, за свого життя, спадкодавець ОСОБА_6 не включила в його текст положень щодо успадкування частини майна, яке дорівнює обовязковій частці у спадщині, на імя її непрацездатного повнолітнього сина ОСОБА_4, а також приймаючи до уваги заперечення відповідача й те, що відповідач, як спадкоємець за заповітом, прийняв та оформив спадкові права на все спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, суд вважає право на спадщину недієздатного ОСОБА_4 після смерті його матері порушеним і воно підлягає судовому захисту в ефективний спосіб шляхом визнання за ним права на обовязкову частку у спадщині після смерті його матері лише на 1/4 частину всього спадкового майна.

Довід опікуна ОСОБА_3 про те, що розмір обовязкової частки у спадщині ОСОБА_4 дорівнює саме 1/2 частині від усього спадкового майна після смерті його матері, на думку суду, не грунтується на законі і повязується з невірним розумінням сутності обовязкової частки у спадщині повнолітнього непрацездатного спадкоємця, визначеної ч.1 ст.1241 ЦК України. До цього, вищевказані обгрунування суду розяснюють зміст вищевказаного поняття й особливості його практичної реалізації в спадковому праві.

Довід відповідача про те, що саме він, як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, має виключне право на спадщину та волевиявлення спадкодавця підлягає безумовній реалізації, на думку суду, не є переконливим, оскільки визначення в законі обовязкової частки у спадщині для повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця є визначеною державою законною гарантією для такої вразливої категорії спадкоємців, до якої віднесений ОСОБА_4 При цьому, зустрічного позову про зменшення розміру обовязкової частки у спадщині ОСОБА_4 відповідач у даній справі до суду не заявляв.

На думку суду, визнання за ОСОБА_8 права на обовязкову частку у спадщині після смерті його матері є втручанням держави у право на мирне володіння відповідачем спадковим майном, проте застосований судом спосіб захисту права зазначеної особи здійснено в суспільних інтересах саме з єдиною легітимною метою у виді забезпечення судового захисту спадкового права зазначеної непрацездатної фізичної особи, ухваленим рішенням досягнута справедлива рівновага між інтересами спадкоємців за заповітом та за законом і на відповідача у даній справі судом не покладено особистий та надмірний тягар (вищевказані висновки суду випливають зі змісту норм ч.1,2 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п.78 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», п.70-74 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», п.31-32 рішення ЄСПЛ від 01 вересня 1995 року у справі «Спадеа і Скалабріно проти Італії»).

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов опікуна ОСОБА_3, поданого в інтересах недієздатного ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права на обовязкову частку у спадщині.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на обовязкову частку в спадщині після смерті спадкодавця ОСОБА_6, яка померла 26 травня 2017 року в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області, у розмірі 1/4 частини від усього майна, належного зазначеному спадкодавцю за його життя.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1).

Опікун позивача: ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2).

Відповідач: ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника не відомий).

Повне рішення суду складене 06 грудня 2018 року.

Суддя Д. В. Бутенко