Справа № 486/404/18
Провадження № 2/486/328/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарях Архіповій К.В., Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу №486/404/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення заборгованості та пені і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зарахування витрат, здійснених у натуральній формі в якості сплачених аліментів та перерахунок розміру сплачених аліментів,

за участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2,

без участі позивача ОСОБА_1, представника Хорольського РВ ДВС,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини всіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Просила також стягнути заборгованість за аліментами в сумі 108057,95 гривень, пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 108057,95 гривень та виконавчий лист №2-127/2007 відкликати.

29 травня 2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 та Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зарахування витрат, здійснених у натуральній формі в якості сплачених аліментів та перерахунок розміру сплачених аліментів. Ухвалою від 31 травня 2018 року вказані позови обєднані.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 року з ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач на момент стягнення аліментів працював офіційно, однак на теперішній час ОСОБА_2 офіційно не працює, не має постійного регулярного доходу.

На теперішній час відповідач аліментів не сплачує, в звязку з чим виникла заборгованість по аліментам в сумі 108057,95 грн.

З метою захисту прав дитини вона неодноразово зверталась зі скаргами до органів юстиції, просила вжити заходів щодо стягнення боргу та притягнення відповідача до відповідальності. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2018 року задоволено подання начальника Хорольського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межу України без вилучення паспортного документа. Під час розгляду вказаної справи було встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га та є власником корпоративних прав юридичної особи, а тому на її думку, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак ухиляється від цього. Тому просить суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримала в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 з 1/4 частини всіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 2000 гривень щомісяця, відкликання виконавчого листа №2-127/2007, стягнення судових витрат та пені за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 108057,95 гривень за період з 2013 року по 29.03.2018 року. Щодо стягнення заборгованості по аліментам пояснила, що оскільки відповідачем сплачена заборгованість по аліментам, вимоги в цій частині не підтримує. Стосовно зустрічного позову пояснила, що не визнає його в повному обсязі, вважає його не підтвердженим належними доказами та просить суд в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач в судовому засіданні первісний позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що на теперішній час офіційно не працює. Намагався сплачувати по мірі можливості аліменти на утримання сина ОСОБА_4. Однак не завжди це йому вдавалося, оскільки перебував на фронті в АТО та в госпіталі. В цей час аліменти не мав можливості сплачувати. Весь інший час, зокрема, починаючи з 2015 року сплачує аліменти на утримання сина в натуральній формі, оскільки офіційно не працює, має тяжке матеріальне становище, також в нього на утриманні перебуває неповнолітня донька. Його заробіток на теперішній час складає близько 1000 гривень щомісячно. На теперішній час заборгованості по аліментам в нього немає. Акцентував увагу на тому, щоб суд не приймав до уваги довідку про заборгованість, видану Печерським ДВС. В задоволенні первісного позову просив суд відмовити. В той же час зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Пояснив, що спочатку сплачував аліменти в добровільному порядку, про що його син ОСОБА_4 не знав. Після чого він домовився з ОСОБА_1 про те, що надалі він разом з сином буде купувати йому все необхідне. У період з 2014 по 2018 року ним були придбані речі, як аліменти для забезпечення потреб сина ОСОБА_4, на суму 6291 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Просить суд зарахувати витрати в сумі 6291 грн. ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5, здійснені в натуральній формі в якості сплати аліментів за період з квітня 2014 року по січень 2018 року, зобовязати Хорольський РВ ДВС Головного ТУЮ в Полтавській області здійснити перерахунок сплачених аліментів за вказаний період в сумі 6291 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 704,80 грн. з кожного.

Представник відповідача - Хорольського РВ ДВС Головного ТУЮ в Полтавській області в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заявуз розрахунком заборгованості /а.с. 110-111/.

Від відповідача 14 травня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

31 травня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача.

17 липня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву.

07 серпня 2018 року надійшов відзив на зустрічний позов, а 15 серпня 2018 року надійшли відповіді на відзив.

Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження /а.с. 6/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини /а.с.7-8/.

Як вбачається з копії довідки-розрахунку по аліментах /а.с. 9/ від 22 листопада 2017 року розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментам з 2014 по 2017 рік включно складав 106756,95 гривень.

Однак згідно розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа №2-127 по аліментам у ОСОБА_2 з січня 2013 року по червень 2018 року включно була нарахована заборгованість по аліментним платежам в сумі 3282,25 грн., в травні 2018 року відповідач сплатив заборгованість в сумі 50469 грн./а.с. 111/.

Тобто заборгованість відповідача станом на дату предявлення позову до березня 2018 року відповідачем погашена, представник позивача не підтримує вказану вимогу щодо стягнення заборгованості.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів, згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. ст.182, 183, 184 СК України).

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року (у справі № 6-143цс/13), прийнятій за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення.

В судовому засіданні сторони не оспорюють, що ОСОБА_2 не має постійного місця роботи та офіційно ніде не працює, тому спосіб стягуваних з нього аліментів може бути змінено з частки на тверду грошову суму.

Що ж стосується розміру аліментів, які просить стягнути позивач на утримання дитини по 2000 гривень, суд вважає його занадто великим, оскільки відповідач на даний час офіційно не працює, а позивач в свою чергу не надала суду підтвердження того, що саме в такому розмірі можуть стягуватись аліменти.

Разом з тим, суд також враховує, що відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій приймав участь в АТО, стан його здоровя, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та тяжке матеріальне становище, отримує дохід в сумі 1000 грн. щомісяця, зважаючи на батьківський обов'язок відповідача по утриманню сина до його повноліття, враховуючи інтереси останнього, вважає, що уточнений позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме зміни способу стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини на тверду грошову суму - 800 гривень щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні зясовано, що відповідач належним чином рішення суду не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментам, що підтверджується вищезазначеними розрахунками заборгованості, а також тимчасовими обмеженнями, які застосовувались до боржника, а після сплати заборгованості по аліментам були скасовані /а.с. 46/.

Стаття 196 СК України передбачає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), яка настає за наявності вини цієї особи.

За змістом зазначеної статті при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При визначенні розміру неустойки (пені) слід виходити із того, що пеня може нараховуватися тільки на ту суму заборгованості, яка виникла після 01 січня 2004 року, дати прийняття чинного Сімейного кодексу України. Така пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

ОСОБА_7 така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові у справі № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року.

При розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд виходить з довідки, виданої начальником Хорольського РВ ДВС станом на 01 липня 2018 року /а.с. 111/.

Згідно із ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм Цивільного кодексу України про позовну давність.

Оскільки позивач просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів лише за період з 01.01.2013 р. по 29.03.2018 р., суд не може вийти за межи позовних вимог, а тому розраховує неустойку (пеню), яка підлягає стягненню, лише за цей період.

Виходячи з даних у розрахунках державного виконавця /а.с. 76/, зокрема, станом на 29.03.2018 р., розмір пені, наступний:

РікМісяцьНарахування (грн.)Сплачено (грн.)Заборгованість (грн.)Кількість днівПеня (грн.)
201301601,75-601,7531186,54
02601,75-601,7528168,49
03601,75-601,7531186,54
04601,75-601,7530180,53
05601,75-601,7531186,54
06601,75-601,7530180,53
07601,75-601,7531186,54
08601,75-601,7531186,54
09601,75-601,7530180,53
10601,75-601,7531186,54
11601,75-601,7530180,53
12601,75-601,7531186,54
201401675,50-675,5031209,41
02675,50-675,5028189,14
03675,50-675,5031209,41
04675,50-675,5030202,65
05675,50-675,5031209,41
06675,50-675,5030202,65
07675,50-675,5031209,41
08675,50-675,5031209,41
09675,50-675,5030202,65
10675,50-675,5031209,41
11675,50-675,5030202,65
12675,50-675,5031209,41
201501724,50-724,5031224,60
02724,50-724,5028202,86
03724,50-724,5031224,60
04724,50-724,5030217,35
05724,50-724,5031224,60
06724,50-724,5030217,35
07724,50-724,5031224,60
08724,50-724,5031224,60
09724,50-724,5030217,35
10724,50-724,5031224,60
11724,50-724,5030217,35
12724,50-724,5031224,60
2731250,17
02807-80729234,03
03807-80731250,17
04807-80730242,10
05807-80731250,17
06807-80730242,10
07807-80731250,17
08807-80731250,17
09807-2283068,4
10807----
118072000---
128071000---
,75-1134,7531351,77
021134,75-1134,7528317,73
031134,75-1134,7531351,77
30390,3
31403,31
30390,3
31403,31
0131155,31
30390,3
31403,31
30390,3
31403,31
,50-1641,5031508,87
021641,505581083,5028303,38
031641,505581083,5029314,22
Всього: 14821,43

Оскільки відповідачем в листопаді та грудні 2016 року сплачена заборгованість по аліментам в сумі 2000 грн. та 1000 грн. відповідно, а державним виконавцем було нараховано 807 грн., то різницю - 1386 грн., було розподілено в рахунок сплати заборгованості за вересень та жовтень 2016 року.

Тобто, з урахуванням розрахунку заборгованості, загальний розмір неустойки (пені) за порушення відповідачем зобов'язань по сплаті аліментів за період з 01.01.2013 р. по 29.03.2018 р., становить 14821,43 грн., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, саме в сумі 14821,43 грн.

Щодо зустрічного позову, то суд вважає, що вказаний позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач просить зарахувати йому витрати на загальну суму 6291 грн., здійснені в натуральній формі в якості сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 за період з квітня 2014 року по січень 2018 року, оскільки суд вважає їх передчасними та не може вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 і наперед зарахувати вказані суми.

Вимоги щодо зобовязання Хорольського РВ ДВС Головного ТУЮ в Полтавській області здійснити перерахунок сплачених аліментів за вказаний період в сумі 6291 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 704,80 грн. з кожного, теж задоволенню не підлягають, як похідні від вищезазначеної вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення заборгованості та пені, задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати з виконання виконавчий лист №2-127/2007 від 10 липня 2007 року виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку відповідача.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2013 року по 29.03.2018 року в розмірі 14821,43 гривень (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять одна гривня сорок три копійки).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

В іншій частині позову, відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зарахування витрат, здійснених у натуральній формі в якості сплачених аліментів та перерахунок розміру сплачених аліментів, відмовити.

Повне рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_7

_____________________________________

Повний текст рішення складено 17 серпня 2018 року.