Справа № 600/78/18
Справа № 2/600/353/2018
УХВАЛА

04 червня 2018 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Сташків О.С.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру зайнятості Міністерства соціальної політики України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 районний центр зайнятості Тернопільського обласного центру зайнятості Міністерства соціальної політики України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та про виплату грошових коштів за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Козівський районний суд Тернопільської області із позовом до Тернопільського обласного центру зайнятості Міністерства соціальної політики Українипро визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та про виплату грошових коштів за час вимушеного прогулу, з підстав викладених у фабулі позову.

У судовому засіданні позивачем у справі подано заяву про відвід головуючого судді на підставі того, що на думку позивача та її представника, суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи та існують інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає в такій, що обставинами, які, на його думку, викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді та її заінтересованості у результаті розгляду справи є те, що, головуючий суддя навчалася на одному курсі у вищому навчальному закладі із невісткою керівника третьої особи ОСОБА_3. Крім того, зазначає, що батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 працював суддею у ОСОБА_2 районному суді Тернопільської області та «має певний вплив на суд, в т.ч. через свого свекра ОСОБА_5Г.». Також, позивач зазначає, що обставинами, які на її думку свідчать про наявність підстав для відводу судді є те, що: суддею не зясовано її особистої позиції щодо «довіри/недовіри суду та продовжено судовий розгляд»; в ході судового розгляду справи «виявилось, що суд безпідставно відмовляє окремі клопотання мого представника, чим поспішно намагається розглянути справу без вислухання окремих свідків та дослідженні певних доказів» та те, що в неї є «достатні підстави вважати, що суд в особі головуючої судді Гриновець О.Б. відмовить у задоволенні моїх позовних вимог…».

У звязку із вказаними обставинами позивач вказує, що, на його думку, головуючий у цій справі суддя підлягає відводу.

Відповідно до ч.5 ст.40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Згідно ч.ч.7, 8 цієї ж статті питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, розглянувши доводи ОСОБА_1 вважає, що її заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу судді, однією з яких є те, що суддя прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи та наявність інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді, на які і покликається заявник, обґрунтовуючи відвід.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як вбачається із матеріалів поданої заяви такими не підтверджуються обставини вказані у ній. Твердження позивача та її представника носять декларативний характер та не підтверджуються жодними доказами, а така заява мотивована, очевидно, особистою неприязню представника позивача до суду, що підтверджується технічним звукозаписом судового засідання.

Крім того, особа ОСОБА_3, на яку позивач вказує у поданій заяві про відвід і яка ймовірно навчалася із головуючим суддею на одному курсі у вищому навчальному закладі водночас із іншими 248 студентами, останньому не відома. Твердження позивача про пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи також не підтверджуються жодними доказами.

Невідомими головуючому судді є також особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зважаючи на те, що суддю Кренцеля М.І. звільнено з посади судді Постановою Верховної ради України від 22.09.2016 року №1600-VІІІ «Про звільнення суддів» про що 03.10.2016 року винесено наказ №33-к «Про звільнення ОСОБА_4І.». В той же час, ОСОБА_6 було призначено суддею Козівського районного суду Тернопільської області указом Президента України від 29.09.2016 року №425/2016 «Про призначення і звільнення суддів». При цьому, присягу суддею складено 15.12.2016 року і фактично така приступила до виконання обовязків лише 27.03.2017 року у звязку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином, суддя Гриновець О.Б. та колишній суддя Козівського районного суду Тернопільської області Кренцель М.І. навіть не працювали жодного дня в одній установі. Щодо особи ОСОБА_5, то прізвище та імя цієї особи вперше стало відомо головуючому у судовому засіданні під час розгляду цієї справи.

Частиною 2 ст.214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обовязків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Суд з повагою відноситься до сторін у справі і дотримується норми ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки мотиви її є надумані, нічим не підтверджені та не відображають дійсних обставин, так як суд/суддя є незалежним та безстороннім про вирішенні цієї справи, а особа ОСОБА_3 суду невідома, а відтак суд вважає подану позивачем заяву такою, що є завідомо безпідставною та спрямована на перешкоджання розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 1 ч.2 цієї ж статті закріплено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне попередити позивача та його представника про недопустимість зловживання процесуальними правами та відповідальність за такі дії і заходи процесуального примусу, передбачені ст.ст.144-148 ЦПК України, які можуть бути застосовані в таких випадках.

Керуючись ст.ст.36, 40, 144-148 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру зайнятості Міністерства соціальної політики України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 районний центр зайнятості Тернопільського обласного центру зайнятості Міністерства соціальної політики України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та про виплату грошових коштів за час вимушеного прогулу відмовити.

Попередити позивача та його представника про недопустимість зловживання процесуальними правами.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя О.Б.Гриновець