Номер провадження: 22-ц/785/7369/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Калараш А.А.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до Біляївського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Головного управління державної Казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальних витрат та моральної шкоди на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Загороднюка В.І. 08 серпня 2018 року в м. Одеса о 14:37 год., -

встановила:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду з позовом до Біляївського ВДВС ГУЮ в Одеській області, Головного управління державної Казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальних витрат та моральної шкоди (а.с. 1-4).

В обґрунтування позову зазначав, що 21 липня 2012 року прапорщиком 3-го взводу ВДАІ ОСОБА_3 було ухвалено постанову серії ВН1 № 074320 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

04 листопада 2015 року державним виконавцем Писанкою Д.С. Біляївського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження №49195595 на підставі виконавчого документа, а саме: постанови ВН1 №074320, виданої 21 липня 2012 року ВДАІ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області про стягнення з ОСОБА_2 штраф на користь держави у розмірі 510,00 грн.

13 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси виніс постанову по справі № 522/15444/16-а, якою адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано дії Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області у відношенні ОСОБА_2 протиправними. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ в Одеській області від 04 листопада 2015 року ВП №49195595 у відношенні ОСОБА_2 Скасовано постанову про звернення стягнення на доходи боржника від 28 квітня 2016року у відношенні ОСОБА_2 Стягнуто з Деравної казначейської служби України суму у розмірі 611 грн., яка букла стягнута Біляївським міськрайонним ВДВС ГУЮ в Одеській області, що стало підставою звернутися до суду для відшкодування цих витрат.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 38-40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути усі понесені судові витрати, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що позивачем надано належні та допустими доказі спричинення йому незаконними діями державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області моральної та матеріальної шкоди, яка має бути відшкодована саме вказаним державним органом(а.с. 50-63).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2012 року прапорщиком 3-го взводу ВДАІ Вдовіном Д.М. було ухвалено постанову серії ВН1 №074320 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

04 листопада 2015 року державним виконавцем Писанкою Д.С. Біляївського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження №49195595 на підставі виконавчого документа, а саме - постанови ВН1 №074320, виданої 21 липня 2012 року ВДАІ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області про стягнення з ОСОБА_2 штрафу на користь держави у розмірі 510 грн.

13 вересня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси виніс постанову по справі № 522/15444/16-а, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Біляївського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови було задоволено.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_2 просив суд: стягнути судовий збір у розмірі 1 378 гривень за звернення із позовом до Одеського апеляційного адміністративного суду; 13, 78 гривень витрат за банківськи послуги при оплаті судового збору; 551, 20 гривень витрат на судовий збір при зверненні до Приморського районного суду м. Одеси; 7 гривень витрат за банківськи послуги при оплаті судового збору; 500 гривень витрат на адвокатськи послуги; 17 гривень за послуги поштового зв'язку, - як матеріальну шкоду, заподіяну при розгляді справи.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми, обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Отже, з урахуванням вказаних приписів закону, вартість сплати судового збору у розмірі 1 378 гривень за звернення із позовом до Одеського апеляційного адміністративного суду; 13, 78 гривень витрат за банківськи послуги при оплаті судового збору; 551, 20 гривень витрат на судовий збір при зверненні до Приморського районного суду м. Одеси; 7 гривень витрат за банківськи послуги при оплаті судового збору; 500 гривень витрат на адвокатськи послуги; 17 гривень за послуги поштового зв'язку, - не можна вважати шкодою в розумінні ст. 1176 ЦК України, а є судовими витратами у справах, що розглядались Одеським апеляційним адміністративним судом та Приморським районним судом м. Одеси, що не позбавляє позивача права стягнути вказані суми шляхом звернення із заявами про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість заявленого позову, оскільки його вимоги не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів вважає необґрунтованим довід апеляційної скарги ОСОБА_2, що апелянтом надано достатні належні доказі спричинення йому незаконними діями державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області моральної та матеріальної шкоди, яка має бути відшкодована саме вказаним державним органом,оскільки до судів першої та апеляційної не надано належних доказів душевних страждань позивача, приниженості його честі та гідності, існування факту заподіяння моральної та матеріальної шкоди діями відповідачів, факту протиправної поведінки відповідачів, внаслідок чого ОСОБА_2 могло б бути завдано моральної шкоди, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань які він поніс та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 06 грудня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

А.А. Калараш