Житомирський апеляційний суд
Справа №279/9400/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/9400/15 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Коренюка П.В. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом, що складається із вказаного вище житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами. Як спадкоємець за заповітом спадщину він фактично прийняв та вступив у володіння спадковим майном, так як проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, розпорядився спадковим майном на свій розсуд. Однак у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинок.

В січні 2017 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов, у якому просив визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину житлового будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_5, яка на день смерті перебувала у шлюбі з його батьком, ОСОБА_4. В період шлюбу подружжям побудовано згаданий житловий будинок, тому є їх спільною сумісною власністю. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, яку прийняли: чоловік спадкодавця ОСОБА_4, син - ОСОБА_1, син - ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3. Вважає, що оскільки матері фактично належала 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами, то кожен із спадкоємців має право на 1/8 частку вказаного будинку, тобто на 1/4 частину спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 нотаріусом йому відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 6/48 частин житлового будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_5 та 5/48 цього будинку після смерті батька ОСОБА_4 Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_5, яка на день смерті перебувала у шлюбі з її батьком ОСОБА_4 В період шлюбу подружжям побудовано згаданий житловий будинок, тому є їх спільною сумісною власністю. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, яку прийняли: чоловік спадкодавця ОСОБА_4, син - ОСОБА_1, син - ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3. Вважає, що оскільки матері фактично належала 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами, то кожен із спадкоємців має право на 1/8 частку вказаного будинку, тобто на 1/4 частину спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 Крім цього зазначила, що має право, як інвалід третьої групи, на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті батька - ОСОБА_4, який, усе належне йому майно заповів сину - ОСОБА_1 (її брату).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 5/6 частини житлового будинок НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частини житлового будинок НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті вимог відмовлено.

Не погодившись із рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його зустрічний позов та зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити, первісний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що на день смерті його матері - ОСОБА_5, остання перебувала у шлюбних відносинах з його батьком - ОСОБА_4 За час подружнього життя батьками було побудовано спірний будинок, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відтак, після смерті матері відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинку і він, як спадкоємець першої черги, має право на 1/4 частину вказаної спадкової маси.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її зустрічний позов та зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити, первісний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 Серед іншого зазначила, що, у відповідності до ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька - ОСОБА_4

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, мотивуючи його наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін по справі ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 07 червня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 542 (а.с.104).

На день смерті вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 02 січня 1968 року (а.с. 101).

В період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок НОМЕР_2 у с. Чолівка Коростенського району Житомирської області (на даний час с. Чолівку приєднано до міста та адресу змінено на АДРЕСА_2).

Так, відповідно до витягу із рішення виконкому Коростенської районної ради від 11 червня 1968 року № 204 ОСОБА_4 відведено земельну ділянку під забудову житлового будинку та надано дозвіл на будівництво житлового будинку (а.с.109,134).

Згідно погосподарської книги № 4 за 1996-2000 роки Поліської сільської ради (с. Чолівка) особовий рахунок НОМЕР_4 на будинок АДРЕСА_3 було відкрито на ім'я ОСОБА_4, рік побудови будинку 1973 (а.с.4,107).

Довідкою Комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» №190 від 25.03.2015 підтверджується, що державна реєстрація права власності вказаного будинку не проводилась (а.с.5).

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим.

Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

З огляду на те, що належність спірного житлового будинку на праві власності батьку сторін підтверджено записами в книзі погосподарського обліку Поліської сільської ради, то наявність таких записів за відсутності правовстановлюючих документів на жилий будинок є однією з умов для оформлення права власності на нього.

З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок був побудований у 1973 році, отже відповідно до ст.5. п.1 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, п.1 Прикінцевих положень СК України до правовідносин з виникнення у подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спільної сумісної власності на будинок підлягають застосуванню норми КпШС України, Закону України «Про власність».

Згідно ст. 22, ст. 24, ст. 28 КпШС України, ст.16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що на момент побудови спірного будинку існувала презумпція спільної сумісної власності подружжя, тобто майно, придбане на ім'я будь-кого з подружжя автоматично набувало статусу спільного сумісного майна, якщо інше не встановлено рішенням суду або ж угодою між подружжям.

Таким чином, спірний будинок був спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, їхні частки були рівними, оскільки угодою між ними не було встановлено іншого.

Із наведеного слідує, що після смерті матері сторін - ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Довідкою Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області від 25.11.2016 №02-17867 підтверджується, що у зазначеній конторі знаходиться спадкова справа №622/2005 до майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Коростень. Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцями, які прийняли спадщину, що підтверджено довідкою Коростенського житлового сервісу №5, яка видана 14.12.2015 №1895, та мають право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в ? частці кожен є її:

-чоловік ОСОБА_4, який прийняв спадщину згідно з п. 3 ст.1268 ЦК України, але не оформив своїх спадкових прав на майно, помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

-дочка ОСОБА_3, 28.11.2005 подала заяву про прийняття спадщини;

-син ОСОБА_2, який прийняв спадщину згідно п.3 ст.1268 ЦК України;

-син ОСОБА_1, який прийняв спадщину згідно п.3 ст.1268 ЦК України (а.с.110,132).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріалами справи підтверджено, що жоден із спадкоємців не відмовився від прийняття спадщини після ОСОБА_5

Нотаріусом відмовлено спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та відсутністю документів, що посвідчують право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно (а.с.6,26,46,110,132).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції послався на рішення апеляційного суду Житомирської області від 04.10.2016 року та відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині визнання права власності на частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5

Зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно, придбане за час перебування у шлюбі. У даному позові позивачем було заявлено вимогу про визнання за ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 права спільної сумісної власності на будинок НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, як такий, що набутий за час перебування у шлюбі. Підставою відмови у задоволенні цього позову став неналежно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів, позаяк питання про права особи, цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність якої припинена у зв'язку зі смертю (ОСОБА_5.) не підлягає вирішенню в контексті положень ст. 25 ЦК України (а.с.85-86).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дав невірну оцінку обставинам, встановленим у згаданому судовому рішенні та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині визнання права власності на частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5

Оскільки зазначені вище спадкоємці померлої ОСОБА_5 мали право на 1/4 частину кожен від 1/2 належного їй на момент смерті будинковолодіння, то зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/8 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_5, підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, частки кожного із спадкоємців ОСОБА_5 мали визначатися у таких долях:

ОСОБА_4 (чоловіку померлої) належить 5/8 частин будинковолодіння (1/2 частка одного з подружжя + 1/8 частка в порядку спадкування за законом);

ОСОБА_1 - 1/8 (частка в порядку спадкування за законом);

ОСОБА_2 - 1/8 (частка в порядку спадкування за законом);

ОСОБА_3 - 1/8 (частка в порядку спадкування за законом).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін по справі ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим 15 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 954 (а.с.3).

За життя, ОСОБА_4 21 липня 2005 року було складено заповіт на все належне йому майно на ім'я сина - ОСОБА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С. та зареєстровано у реєстрі за №5954 (а.с.14).

Разом з тим, після смерті ОСОБА_4 27 березня 2015 року до нотаріальної контори із заявою про виділ обов'язкової частки із спадкового майна, так як є інвалідом третьої групи, та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, звернулась його донька ОСОБА_3, на підставі чого заведено спадкову справу № 79/2015 (а.с.26).

Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

В п.19 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, які визначені ст.1241 ЦК України, є вичерпний і розширеного тлумачення не потребує.

Визначення поняття непрацездатної особи міститься в ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України та в ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами І, ІІ чи ІІІ груп.

Матеріалами справи, а саме довідкою МСЕК серії ЖИА № 1378 58 від 13.02.2010 року та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого 01.10.2010 року підтверджується, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи довічно (а.с. 210), а тому, у відповідності до наведених вище норм закону, має право на виділ обов'язкової частки із спадкового майна, що було заповідано ОСОБА_1 ОСОБА_4

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне навести обрахунок належної ОСОБА_3 обов'язкової частки із спадкового майна, що залишилось після смерті батька ОСОБА_4 - 5/8 (частина будинковолодіння, що належала померлому) : 3 (кількість спадкоємців першої черги за законом) х 1/2 (половина частки відповідно до положень ст. 1241 ЦК України) = 5/48 частин.

Відтак, частки кожного із спадкоємців від усього будинковолодіння мають наступні розміри:

1) ОСОБА_1 належить 31/48 частина (1/8 (в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5.) + (5/8 - 5/48) в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 з відрахуванням обов'язкової частки ОСОБА_3.);

2) ОСОБА_3 - 11/48 частин (1/8 (в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5.) + 5/48 (обов'язкова частка після смерті батька ОСОБА_1.);

3) ОСОБА_2 - 1/8 частина (1/8 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5.).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг знайшли своє підтвердження в ході перегляду справи апеляційним судом, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам у справі, відповідно оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України у зв'язку із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на 31/48 частину житлового будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на 1/8 частину житлового будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 11/48 частин житлового будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.12.2018.

Головуючий Судді