Провадження №4-с/369/12/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

за участі секретаря Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю. "Петропавлівське", заінтересована особа - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_1, на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Петропавлівське» звернулось до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця у виконавчого провадженні № 53649430.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.2017 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було надано заяву про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа виданого Києво Святошинським районним судом Київської області по справі 369/3990/15-Ц від 17.03.2017 та квитанцією про сплату авансового внеску у розмірі 2% від суми стягнення.

В заяві Стягувач зазначав, щоб було надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження з повідомленням про вручення на адресу зазначену у заяві, а всю подальшу кореспонденцію надсилати на e-mail.

Станом на дату подання даної скарги зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження ні Стягувану, ні представнику надіслано не було.

27.10.2017 стягувачем було отримано Постанову по виконавчому провадженню № 53649430, про повернення виконавчого документа стягувану. Зазначена постанова винесена головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 згідно дати зазначеній на даному документі 29.06.2017 року.

Крім цього, супровідний лист до даної постанови також датований 29.06.2017.

Слід відзначити, що на конверті в якому знаходилися документи є відмітка (штамп) відділення поштового зв'язку з датою 17.10.2017 . 01.11.2017 щоб з'ясувати які саме дії виконані виконавцем по виконавчому провадженню 01.11.2017 представником стягувача було подано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, проте головним державним виконавцем Урбан Д.Д. матеріали представнику стягувана не було надано. Посилаючись на вищевикладене, заявник просив суд Поновити строк на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 29.06.2017, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 29.06.2017, винесену головним державним виконавцем Урбаном Д.Д.

В судове засідання сторони виконавчого провадження та державний виконавець не зявились, в направлених до суду заявах представник стягувача просив розглядати справу у їх відсутності.

Державний виконавець подав заперечення на скаргу, в яких зазначив, що під час винесення оскаржуваної постанови було враховано наявність у боржника на праві власності квартира. Враховуючи, що це єдине житло боржника, а розмір боргу не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на таке житло прямо заборонено законом.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, скаргу підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

В ході розгляду справи Києво-Святошинським районним судом Київської області від 17.03.2017 по справі 369/3990/15-ц, 23 березня 2017 року стягувачем до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було надано заяву про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа За даним виконавчим листом постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання № 53649430. 27.10.2017 cтягувачем було отримано Постанову по виконавчому провадженню № 53649430, про повернення виконавчого документа стягувану. Зазначена постанова винесена головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 згідно дати зазначеній на даному документі 29.06.2017. 01.11.2017 щоб з'ясувати які саме дії виконані виконавцем по виконавчому провадженню 01.11.2017 представником стягувача було подано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, проте головним державним виконавцем Урбан Д.Д. матеріали представнику стягувана не було надано.

Частиною 1 ст.19 Закону визначено права та обов'язки сторін у виконавчому провадженні, зокрема сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, тощо.

Всупереч цьому головним державним виконавцем Урбан Д.Д. було проігноровано зазначену правову норму.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 28 березня 2017 року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1

Згідно з ч. 7 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», чинною на момент винесення оскаржуваної постанови, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Враховуючи, що квартира є єдиним житлом боржника, а розмір боргу не перевищує встановлений наведено статтею розмір, дії державного виконавця в частині не звернення стягнення на це майно є правомірними.

В той же час, суд зазначає, що пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрована в МЮУ 02.04.2012 за № 489/20802, передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені ч.1 ст.40 Закону.

порушення наведеної норми, в постанові про повернення виконавчого документу не зазначені результату виконання, відсутнє обґрунтування щодо не звернення стягнення на виявлене майно.

Суду надано відповіді з Пенсійного фонду України, з Державної податкової служби України та з Державної фіскальної служби України, згідно з якими ОСОБА_1 пенсію не отримує, ніде не працює, рахунки у фінансових установах відсутні, будь-які інші доходи не отримує.

У боржника відсутні і транспортні засоби, однак підтверджень чи спростувань щодо цього суду не надійшло, про це відомо лише з постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві.

На підтвердження того, що у ОСОБА_3 відсутнє інше майно, на яке може бути звернено стягнення, суду надано акти державного виконавця від 25 травня 2017 Як вбачається з наведених актів, державний виконавець виходив за місцем проживання боржника і майна чи коштів, на які може бути звернено стягнення, виявлено не було.

У відповідності з ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» присутність понятих є обовязковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, повязаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

В актах державного виконавця наявний підпис лише самого державного виконавця. В них не зазначено, чи була присутня під час вчинення цієї виконавчої дії боржниця, її підпис в акті відсутній.

В актах, окрім першого, відсутні підписи понятих, відомості про їх залучення до цієї дії, враховуючи, що боржник був відсутній за місцем проживання, також відсутні.

таких обставин, суду не надано переконливих доказів того, що дійсно за місцем проживання боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

За таких обставин суд вважає, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу є передчасною і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 260, 261, 450,451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» строк на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 29.06.2017.

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 29.06.2017, винесену головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 53649430.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Суддя Д.Д.Усатов