Справа № 226/255/18

Справа № 226/255/18
Провадження № 2/226/281/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у приміщенні суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, в обґрунтування якого вказала, що відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 є її батьками. Подружні відносини між її батьками не склалися, у зв`язку з чим за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.03.2009 шлюб між її батьками було розірвано. Відповідач на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 21.01.2008 сплачував на її утриманні аліменти до досягнення нею повноліття. На даний момент вона навчається на першому курсі у державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет» ІУ рівня акредитації на денній формі навчання за контрактною основою, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Термін її навчання з 01.09.2017 до 30.06.2021. Згідно контракту вартість її навчання на рік складає 9900 грн. Окрім того, проїзд, оплата за проживання в гуртожитку, придбання матеріалів для навчання, одягу, продуктів харчування, оплата інтернету та мобільного зв`язку також вимагають значних коштів. Її мати ОСОБА_3 не працює, оскільки є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, отримує пенсію по інвалідності у щомісячному розмірі 1312 грн. Відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає, здоровий, працює у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» на посаді гірничого майстра, отримує заробітну плату у середньомісячному розмірі 6597,24 грн, інших осіб на утриманні не має, а тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки доходів відповідача у зв`язку з продовженням нею навчання до його закінчення, тобто до 30.06.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач і її представник наполягали на позові, третя особа підтримала позовні вимоги своєї доньки.

Відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи у державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)», про час і місце розгляду справи сповіщений відповідно до ч.7 ст.130 ЦПК України, у надісланому до суду адміністрацією установи письмовому поясненні від 20.06.2018 вказав, що він не визнає позовні вимоги, оскільки його засуджено до 12 років позбавлення волі, адміністрацією установи він не працевлаштований, через що у нього не має можливості сплачувати своїй дитині аліменти.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких причин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_5 , які з 30.03.1996 до 17.04.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини, про укладення шлюбу, про розірвання шлюбу, про шлюб, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.03.2009, (а.с.5, 6, 7, 8, 12).

Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 21.01.2008 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 були стягнуті алiменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття доньки (а.с.14-15).

Відповідно до інформації Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 09.02.2018 стягнення аліментів за раніше виданим Димитровським міським судом виконавчим листом № 2-253 від 21.01.2008 про стягнення з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 аліментів закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», будь-яких інших виконавчих листів про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на виконанні у відділі не знаходиться (а.с.16).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, здорова, з 01.09.2017 року є студенткою першого курсу державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» ІУ рівня акредитації, денної форми навчання, на контрактній основі, кінцевий строк навчання 30.06.2021; вартість освітньої послуги за календарний рік становить 9900 грн, проживає у гуртожитку за місцем навчання, доходів не має, що підтверджується довідками комунального закладу «Мирноградський центр первинної медико-санітарної допомоги», навчального закладу від 30.01.2018, договором про надання освітніх послуг № Ло-087 від 14.08.2017, укладеного між навчальним закладом та ОСОБА_3 (а.с.17, 20, 21-22, 24).

Згідно квитанцій ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 11.08.2017 № 10, АТ «Ощадбанк» від 09.01.2018 № 27 позивачем у рахунок оплати за навчання сплачено по 4950 грн за обома квитанціями (а.с.23).

Згідно квитанцій від 23.08.2017 № 93, АТ «Ощадбанк» від 09.01.2018 № 26, від 08.02.2018 № 43 позивачем у рахунок оплати за проживання в гуртожитку сплачено 2200 грн, 2680 грн та 80 грн відповідно (а.с.25).

Згідно проїзних документів від 21.12.2017, від 04.01.2018, від 30.01.2018 позивачем за проїзд у напрямку Покровськ-Дніпро та у зворотному напрямку сплачено 93,79 грн, 43,78 грн та 48,01 грн відповідно (а.с.29).

Згідно чеків від 27.09.2017, від 30.01.2018 позивачем за проїзд у напрямку Покровськ-Дніпро та у зворотному напрямку сплачено 194 грн, та 214,49 грн відповідно (а.с.30).

Також, позивачем ОСОБА_1 надані квитки на проїзд в автобусі на суми 6 грн, 3 грн, фіскальний чек на придбання продуктів харчування від 10.02.2018, товарні чеки на придбання ноутбуку, миші, сумки для ноутбуку, телефону від 08.02.2018, товарів для навчання від 08.02.2018, одягу від 09.02.2018, від 18.02.2018 (а.с.26, 27, 28, 31, 32).

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області від 29.01.2018 третя особа ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи у щомісячному розмірі 1452 грн, інвалідність ОСОБА_3 також підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 22.10.2015 (а.с.13, 19).

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» державного підприємства «Мирноградвугілля» відповідач ОСОБА_2 працює гірничим майстром на даному підприємстві та за період з серпня 2017 року по січень 2018 року йому було нараховано заробітну плату у розмірі 49171 грн 99 коп. (а.с.18).

За приписами ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до 23 років, якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Проаналізувавши надані суду докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі за контрактом не за місцем свого мешкання, через що витрачається на проїзд та проживання, доходів не має, перебуває на повному утримання своєї матері, яка не працює, є інвалідом ІІІ групи.

Між тим, обов`язковою умовою застосування ст.199 СК України є можливість батька надавати цю матеріальну допомогу.

Судом на підставі листа начальника Кадрового центру Збройних Сил України від 06.03.2018 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був призваний на військову службу у Збройні Сили України через Покровсько-Ясинуватський об`єднаний міський військовий комісаріат Донецької області (а.с.71).

Відповідно до листа командира військової частини п/п НОМЕР_1 від 07.05.2018 ОСОБА_2 відбуває покарання у державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)». У додаток до даного листа надано витягу з наказу командира військової частини п/п НОМЕР_2 від 18.05.2016 № 101 (а.с.85).

Згідно витягу з наказу командира військової частини п/п НОМЕР_2 від 18.05.2016 № 101 солдат ОСОБА_2 , до якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, через кримінальне переслідування звільнений з 18 травня 2016 року від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини п.п НОМЕР_2 . При цьому з 18.05.2016 його виключено з фінансового та речового забезпечення (а.с.86).

На теперішній час ОСОБА_2 перебуває у державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)», про що свідчить письмове пояснення відповідача від 20.06.2018, підпис якого засвідчено в.о.начальника вказаної виправної колонії.

Згідно з отриманим із Єдиного державного реєстру судових рішень вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.06.2017 ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до дванадцяти років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 17.05.2016. Відомості про набрання вироком чинності відсутні.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_2 10.07.2015 на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 Красноармійсько-Селідівським об`єднаним міським військовим комісаріатом Донецької області був призваний на військову службу за мобілізацією.

Згідно із ч.3 ст.119 КЗпП України, що діяла на час несення військової служби відповідачем, за працівниками, призваними на військову службу за мобілізацією на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігається місце роботи, посади і середній заробіток.

Указом Президента України від 26.09.2016 № 411/2016 постановлено провести у вересні-жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15 "Про часткову мобілізацію", крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.

Вказані обставини викликають сумніви щодо правомірності нарахування заробітної плати відповідачеві за місцем його роботи. До того ж суду надана довідка про нарахування йому заробітної плати по січень 2018 року. Інших доказів отримання відповідачем будь-яких доходів суду не надано.

З огляду на приведене суд приходить до висновку про недоведеність можливості відповідача через відсутність у нього доходу у зв`язку з кримінальним переслідуванням надавати матеріальну допомогу позивачеві на період її навчання, яка потребує такої допомоги, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.199-201 СК України, ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_3 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_4 , третя особа: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_5 , про стягнення аліментів на час навчання відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 02.07.2018.

Суддя Ж.Є.Редько