Постанова

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 754/1564/16-ц

провадження № 61-6461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
відповідач - ОСОБА_4,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року у складі судді

Рубан С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»

(далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 листопада 2014 року між

ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у сумі

24 723,98 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі

15,99 % річних терміном з 21 листопада 2014 року до 24 листопада

2019 року.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступив права, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло право вимоги, у тому числі, за кредитним договором від 21 листопада 2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом

на 11 січня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 29 736,55 грн,

з яких: заборгованість за кредитом - 24 408,35 грн; заборгованість зі сплати відсотків - 2 132,25 грн; заборгованість зі сплати комісії - 1 995,95 грн; штраф - 1 200 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня

2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2014 року у сумі 29 736,55 грн

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору тягне настання цивільно-правової відповідальності, яка передбачена статтями 525, 526, 549, 629, 1050,

1054 ЦК України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку та надав клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що протягом останніх трьох років є безробітним, доглядає хвору матір похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1) та доньку (ІНФОРМАЦІЯ_2). Зазначав, що єдиним працюючим у сім'ї є лише його дружина, тому кошти на сплату судового збору відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Зокрема, запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 1 515,80 грн.

Роз'яснено, що в разі не усунення у визначений судом термін недоліків, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що позбавлений можливості сплатити судовий збір у розмірі, визначеному судом.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі частини другої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).

Роз'яснено заявнику, що після усунення умов, що були підставою для повернення апеляційної скарги, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що при подачі апеляційної скарги відповідач не сплатив судовий збір, який необхідно було сплатити,

у розмірі 1 515,80 грн. Крім того, враховуючи положення статті 82 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) заявник має право звернутись до суду із заявою про відстрочку або розстрочку сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги повторне клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору, чим порушив процесуальні норми та конституційні права відповідача на перегляд судових рішень.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

27 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків апеляційного суду не спростовують.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Зокрема, запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 1 515,80 грн.

Роз'яснено, що в разі не усунення у визначений судом термін недоліків, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно з частиною другою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Статтею 121 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) передбачено, зокрема, що у разі несплати судового збору суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі частини другої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).

Отже, апеляційний суд виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали апеляційного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року, не сплатив судовий збір та не надав документу про сплату судового збору, у зв'язку з чим правомірно на підставі статей 121, 297 ЦПК України

(у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) визнав апеляційну скаргу ОСОБА_4 неподаною та повернув особі, яка її подала.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не взяв до уваги повторне клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року роз'яснено заявнику, що після усунення умов, що були підставою для повернення апеляційної скарги, він має право звернутися до суду повторно, а враховуючи положення статті 82 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) звернутись до суду із заявою про відстрочку або розстрочку сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі»), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Це пов'язано з тим, що, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів (справа «Шишков проти Росії»).

Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції приписів процесуального законодавства не знайшли підтвердження у матеріалах справи, а тому підстав для скасування ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року у справі

№ 754/1564/16-ц немає.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк