РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відділ у Василівському районі, Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відділ у Василівському районі, Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, яку було уточнено. В позовній заяві позивачка вказує, що 03 липня 2014 року помер її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та мешкав за адресою: місто Василівка Запорізької області вулиця Невського, 29. Після смерті ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року, відкрилася спадщина яка складається: з житлового будинку №29 (двадцять дев'ять), що знаходиться по вулиці Невського, міста Василівка, Запорізької області, на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,083 га; земельної ділянки площею 0,083 га, яка знаходиться за адресою: місто Василівка, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять) Запорізької області. Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку. Зазначену земельну ділянку чоловік позивачки ще при житті прийняв у спадок після смерті ОСОБА_5, померлої 13.10.2006 року, і належала померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2008 року. ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 03.07.2014 року. У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до Василівської державної нотаріальної контори Василівського району Запорізької області (за місцем відкриття спадщини) з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка. Крім ОСОБА_1 є ще інші спадкоємці першої черги за законом спадкового майна яке залишилося після смерті ОСОБА_4, це відповідач по справі ОСОБА_2, яка доводилася померлому рідною донькою, яка також має право на 1/2 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_4, і вона як спадкоємець також у встановлений законом строк звернулася до Василівської державної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 2008 року, ОСОБА_4 при житті прийняв у спадок земельну ділянку площею 0,083 Га, яка знаходиться за адресою: місто Василівка Запорізької області вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять). Після звернення із заявою до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті чоловіка державний нотаріус призначила видачу свідоцтва про право на спадщину за законом тільки на житловий будинок №29, по вулиці Невського, міста Василівка, Запорізької області, аж на травень 2018 року. Але державний нотаріус відмовила видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: місто Василівка, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять), Запорізької області, мотивуючи відмову тим, що ОСОБА_1 не надала Державний акт на право власності на земельну ділянку та витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку вступу в управління або володіння спадковим майном, а саме земельною ділянкою площею 0,083 га. Проте належним чином оформити спадщину на земельну ділянку ОСОБА_1 не має змоги, оскільки її чоловік за життя не замовляв виготовлення державного акта на землю, і їй не відомо з яких причин не виготовлений вищевказаний акт. У зв'язку з цим ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з даною позовною заявою з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог законодавства України. На теперішній час вартість земельної ділянки площею 0,083 га, яка знаходиться за адресою: місто Василівка Запорізької області вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять), складає 278 056 гривень 45 копійок. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,083 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку яка знаходиться за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Невського, буд.29, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

До початку розгляду справи по суті до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У зустрічній позовній заяві зазначено, що дійсно, 03 липня 2014 року помер батько позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та мешкав за адресою: місто Василівка Запорізької області вулиця Невського, 29. Після смерті батька відкрилася спадщина яка складається: з житлового будинку №29 (двадцять дев'ять), що знаходиться по вулиці Невського, міста Василівка, Запорізької області, на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,083 га; земельної ділянки площею 0,083 га, яка знаходиться за адресою: місто Василівка Запорізької області, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять). Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку. Зазначену земельну ділянку її батько ще при житті прийняв у спадок після смерті ОСОБА_5, померлої 13.10.2006 року, і належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2008 року. ОСОБА_2 являється спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_4, померлого 03.07.2014 року. У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернулася до Василівської державної нотаріальної контори Василівського району Запорізької області (за місцем відкриття спадщини) з заявою про прийняття спадщини за законом. Крім ОСОБА_2 є ще інші спадкоємці першої черги за законом спадкового майна, це відповідач по зустручному позову ОСОБА_1, яка доводилася померлому ОСОБА_4 дружиною, яка також має право на 1/2 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_4, і вона як спадкоємець також у встановлений законом строк звернулася до Василівської державної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 03.07.2014 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 2008 року, батько позивачки за зустрічним позовом при житті прийняв у спадок земельну ділянку площею 0,083 Га, яка знаходиться за адресою:Запорізька область, місто Василівка, вулиця Невського, буд.29. Після звернення із заявою до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, то державний нотаріус призначила видачу свідоцтва про право на спадщину за законом тільки на житловий будинок №29, по вулиці Невського, міста Василівка, Запорізької області, аж на травень 2018 року. Але державний нотаріус відмовила ОСОБА_2 видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять), мотивуючи відмову тим, що ОСОБА_2 не надала Державний акт на право власності на земельну ділянку та витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку вступу в управління або володіння спадковим майном, а саме земельною ділянкою площею 0,083 га. Проте належним чином оформити спадщину на земельну ділянку ОСОБА_2 не має змоги, оскільки її батько за життя не замовляв виготовлення державного акта на землю, і їй не відомо з яких причин не виготовлений вищевказаний акт. У зв'язку з цим ОСОБА_2 змушена звернутись до суду з даною позовною заявою з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог законодавства України. На теперішній час вартість земельної ділянки площею 0,083 га, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять), складає 278 056 гривень 45 копійок. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,083 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку яка знаходиться за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Невського, буд.29, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Зустрічний позов визнає, проти задоволення зустрічного позову не заперечує.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Зустрічний позов підтримала, просить задовольнити.

Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 визнала позов.

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 визнала позов.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2014 року помер ОСОБА_4, 10.06. ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований та мешкав за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Невського, 29, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №299391 від 08.07. 2014 року.

Померлий ОСОБА_4 доводився ОСОБА_1 чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.06. 2014 року серії І-ЖС №138699.

Померлий ОСОБА_4 доводився ОСОБА_2 батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.06.1973 року серії І-ЖС №340539.

Після смерті ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року, відкрилася спадщина яка складається: з житлового будинку №29 (двадцять дев'ять), що знаходиться по вулиці Невського, міста Василівка, Запорізької області, на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,083 га; земельної ділянки площею 0,083 га, яка знаходиться за адресою: місто Василівка, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять) Запорізької області. Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку.

Зазначену земельну ділянку ОСОБА_4 ще при житті прийняв у спадок після смерті ОСОБА_5, померлої 13.102006 року, і належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2008 року.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються спадкоємцями першої черги за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, померлої 03.07.2014 року.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Василівської державної нотаріальної контори Василівського району Запорізької області (за місцем відкриття спадщини) із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 03.07.2014 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 2008 року ОСОБА_4 при житті прийняв у спадок земельну ділянку площею 0,083 Га, яка знаходиться за адресою: місто Василівка, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять) Запорізької області.

Після звернення із заявою до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, державний нотаріус сторонам по справі призначила видачу свідоцтва про право на спадщину за законом тільки на житловий будинок №29, по вулиці Невського, міста Василівка, Василівського району Запорізької області, аж на травень 2018 року.

Державний нотаріус відмовила їм видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: місто Василівка, вулиця Невського, буд.29 (двадцять дев'ять), Запорізької області, мотивуючи відмову тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали Державний акт на право власності на земельну ділянку та витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку вступу в управління або володіння спадковим майном, а саме земельною ділянкою площею 0,083 га.

Проте належним чином оформити спадщину на земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають змоги, оскільки ОСОБА_4 за життя не замовляв виготовлення державного акта на землю, і їм не відомо з яких причин не виготовлений вищевказаний акт.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

Згідно відповіді Відділу у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області за вих. №0-8-0.223-366/162-18 від 13 лютого 2018 року, вартість земельної ділянки, площею 0,083 га (землі житлової та громадської забудови), з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 2018 рік, складає 278056,45 грн.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,083 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку яка знаходиться за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Невського, буд.29, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,083 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку яка знаходиться за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Невського, буд.29, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року, також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,083 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Невського, 29, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4; ІПН НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,083 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Невського, 29, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 03 липня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик