Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Кваша С.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, та представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральний-1", Департамент житлово-комунальне господарство Миколаївської міської ради про зобов'язання за власний рахунок демонтувати встановлені у допоміжному приміщенні (тамбурі) камери відеоспостереження та відеореєстрації, технічні прилади та присторії для підключення системи відеоспостереження та відеореєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3, власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 за власний рахунок демонтувати встановлену ними у допоміжному приміщенні (тамбурі), на сходовому майданчику камеру відеоспостереження та відеореєстрації, в поле огляду якої потрапляє квартира № 73 за тією ж адресою, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральний-1", Департамент житлово-комунальне господарство Миколаївської міської ради про зобов'язання за власний рахунок демонтувати камеру відеоспостереження та відеореєстрації - задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 за власний рахунок демонтувати встановлену ними у допоміжному приміщенні (тамбурі), на сходовому майданчику камеру відеоспостереження та відеореєстрації. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. - з кожного.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду та призначено справу до судового розгляду на 13 вересня 2018 року.

12 вересня 2018 року позивачкою подано заяву ( заява прийнята судом ухвалою від 13.09.2018 року) про збільшення позовних вимог. ОСОБА_1 заявила позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, в яких просить зобовязати відповідачів як власників квартири АДРЕСА_2 за власний рахунок демонтувати встановлені у допоміжному приміщенні ( тамбурі) на сходовому майданчику за власний рахунок камери відеоспостереження та відеореєстрації , а також технічні прилади та пристрої для підключення системи відеоспостереження та відеореєстрації.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_3, її сусідами є відповідачі - власники квартири № 75. 16.10.2016 року відповідачі без її згоди та її сусідки розмістили в тамбурі загального користування камеру відеоспостереження та відеореєстрації, якою охоплюється увесь тамбур з вхідними дверима. При цьому камера так розміщена та направлена, що в поле ї огляду повністю потрапляє позивачки квартира, об'єкт її власності. Відповідачі без її згоди постійно здійснюють відеоспостереження і відеореєстрацію, а камера веде зйомку не лише тамбуру, але і в середині її квартири (при відкритті вхідної двері), ними незаконно проводиться цілодобова фіксація позивачки особистого життя. Своїми діями з встановлення камери відеоспостереження та відеореєстрації відповідачі втручаються у її приватне життя. ОСОБА_1 зверталася до відповідачів з проханням демонтувати камеру відеоспостереження, у відповідь на це з боку ОСОБА_3 в її адресу були напаравлені нецензурна лайка та погрози.В подальшому в процесі примусового виконання рішення суду на підставі відкритого виконавчого провадження відповідачі частково виконали заочне рішення суду та демонтували камеру відеоспостерження в тамбурі, проте залишили дроти, підставку кріплення камери та табличку з написои, отже до залишеної електропроводки та кріплення можно безперешкодно та швидко поновити демонтовану камеру та знову почати фіксувати її особисте життя.

Відповідачі заявили клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України - за відсутності предмету спору , сокільки камера відеоспостереження була лише муляжем, до того ж вже демонтована в присутності державного виконавця.

Позивачка та її представник заперечували проти заявленого клопотання, посилаючись на підстави, викладені в заяві про збільшення позовних вимог.

Треті особи: ТОВ "Центральний 1" та Департамент житлово-комунального господарства ММР надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Оскільки право позивачки на приватне життя та безперешкодне коритсування правом власності , на її думку оспорюється , і навіть у разі доведення того, що дійсно камера не здійснює відеореєстрацію , але є невизначеність у правах і обовязках сторін, це не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13, 255 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження по справі - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з момента її проголошення.

Апеляційне оскарження ухвали відповідно до положень ст. ст. 352-356 ЦПК України.

Суддя Гуденко О.А.