Справа №442/6178/18
Провадження №2/442/2071/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

14 вересня 2018 року ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 25 січня 1992 року уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 31.

За час подружнього життя у них народилося дві дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які на даний час вже повнолітні. Сімейних відносин вони не підтримують протягом 19 років.

27.09.2018 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

02.11.2018 року ухвалою суду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 Мар»янович, в даному судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що не згідна з підставами для розірвання шлюбу, та не згідна на розірвання шлюбу, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Із повторно виданого свідоцтва про шлюб, серія І-СГ № 358546, вбачається, що 25 січня 1992 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, який був зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, актовий запис №31, після укладення шлюбу дружині присвоїно прізвище «Корончук». (а.с. 4)

Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, за час спільного проживання вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час позивач прийшов до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 104 ч. 2, 105 п. 3, 110, 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 січня 1992 року у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис 31.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.12.2018 року.

Суддя О.В. Крамар