У Х В А Л А

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 461/10920/14-ц

провадження № 61-2731ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Квадрос», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», Приватного підприємства «М-Студія», Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-кіпрського підприємства «Лео Порто», Товариства з обмеженою відповідальністю«Самшит» про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Квадрос» (далі - ТОВ «Квадрос»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Євген» (далі - ТОВ «Євген»), Приватного підприємства «М-Студія» (далі - ПП «М-Студія»), Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-кіпрського підприємства «Лео Порто» (далі - ТОВ СП «Лео Порто»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Самшит» (далі - ТОВ «Самшит») про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі.

ОСОБА_4 оскаржив ухвалу суду першої інстанції до апеляційного суду.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року - без змін.

11 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2018 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до Личаківського районного суду м. Львова, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, зокрема приписи частини першої статті 114 ЦПК України у редакції від 18 березня 2004 року №1618-IV (далі - ЦПК України 2004 року). Вказує, що позивач безпідставно об'єднав в одному провадженні вимоги до різних юридичних осіб - відповідачів у справі. Справа в частині позовних вимог до ТОВ «Євген» має розглядатись Личаківським районним судом м. Львова.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ТОВ «Квадрос»,ТОВ «Євген», ПП «М-Студія»,ТОВ СП «Лео Порто», ТОВ «Самшит» про стягнення боргу за договором позики.

Верховним Судом також встановлено, що грудні 2017 року ОСОБА_4, як учасник ТОВ «Євген» та ТОВ СП «Лео Порто», подавав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року про забезпечення позову.

Ухвалою Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду від 16 березня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за цією касаційною скаргою.

Оскаржуючи ухвалу суду Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року про відкриття провадження у справі, ОСОБА_4В. послався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, оскільки одним із відповідачів є ТОВ «Євген», яке знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів-Винники, вул. І.Франка, 114, а тому справа територіально підсудна Личаківському районному суду м. Львова. Посилається на те, що нерухоме майно та основна частина майна ТОВ «Євген» знаходиться саме за цією адресою. Тому згідно з частиною першою статті 114 ЦПК України 2004 року справа в частині вимог до ТОВ «Євген» повинна розглядатись Личаківським районним судом м. Львова, а не Галицьким районним судом м. Львова. Посилається на те, що позивач безпідставно об'єднав в одному провадженні вимоги до юридичних осіб, які є відповідачами у зазначеній справі.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України 2004 року позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно з частиною другою статті 109 ЦПК України 2004 року позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (частина першої статті 113 ЦПК України 2004 року).

Апеляційний суд встановив, що на час відкриття провадження судом першої інстанції зареєстрованим місцем проживання відповідача - ОСОБА_7 є м. Львів, вул. Пильникарська, що знаходиться на території Галицького району м. Львова. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відкрив провадження у справі за місцем проживання відповідача - ОСОБА_7 Судом апеляційної інстанції перевірено та відхилено доводи ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення частини першої статті 114 ЦПК України 2004 року, оскільки одним із відповідачів є ТзОВ «Євген», майно якого знаходиться у Личаківському районі м. Львова. Апеляційний суд зазначив, що предметом спору є стягнення боргу за договором позики і позивач у справі не оспорює право власності на нерухоме майно будь-кого з відповідачів. Тому положення частини першої статті 114 ЦПК України 2004 року не застосовуються до спірних правовідносин.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд відхилив доводи ОСОБА_4 про те, що позивач безпідставно об'єднав в одному провадженні всі вимоги до юридичних осіб, які є відповідачами у вказаній справі, оскільки заявник не навів жодної обставини щодо підвідомчості спору господарському суду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Доводи касаційної скарги з посиланням на прецендентну практику Європейського суду з прав людини про порушення апеляційним судом принципу рівності сторін, оскільки апеляційний суд за клопотанням ОСОБА_4 не відклав розгляд справи не дають підстав для скасування ухвали апеляційного суду. Заявник не посилається на те, що він не був обізнаний про час і місце розгляду справи апеляційним судом, а доводи касаційної скарги свідчать про те, що він знав про розгляд справи.

З огляду на те, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені ОСОБА_4 доводи та аргументи свідчать, що заявник просить суд касаційної інстанції надати іншу оцінку доказам, які перевірені та відхилені апеляційним судом, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Квадрос», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», Приватного підприємства «М-Студія», Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-кіпрського підприємства «Лео Порто», Товариства з обмеженою відповідальністю «Самшит» про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: А.С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І.Усик