Провадження № 2/537/991/2018
Справа № 537/3445/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьорі С.І., за участю: секретаря Яворської А.Г., позивача ОСОБА_1 , представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на її користь на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до повноліття дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі, ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року, зареєстрованому

Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 308.

Від спільного проживання мають дитину: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні.

Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюб між нею та відповідачем по справі розірвано.

Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_4 являється працездатною особою, має можливість надавати сину матеріальну допомогу у розмірі, передбаченому діючим законодавством.

Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Інших стягнень за виконавчими листами відповідач не має.

Оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, то вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав заявлених в позові, суду пояснила, що до 06 березня 2017 року вона проживала разом з відповідачем, його матір`ю та дитиною у будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить матері відповідача. На даний час вона фактично проживає у своїх батьків по АДРЕСА_2 . З цього часу син проживає разом з нею, хоч місце його проживання зареєстровано у будинку АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації відповідача. Її місце проживання разом із дитиною не зареєстровано. Раніше мати відповідача забирала сина з дитячого садка і він був у неї до вечора, а ввечері вона забирала дитину до себе додому. Дитина у бабусі ночувати не залишалась, за виключенням випадків, коли відповідач приїжджає до м.Кременчук на вихідні та забирає дитину. Батько раз в місяць забирає дитину у вихідні дні. Цього літа з 16.06.2018 року по 17.07.2018 року дитина проживала разом з батьком, оскільки в нього була відпустка. Відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно, декілька разів присилав кошти на оплату дитячого садка, у вересні та жовтні 2018 року придбав йому одяг та взуття. Також у вересні та жовтні 2018 року, тобто після подання позову до суду, відповідач перерахував на її користь грошові кошти. Вона працює без укладення трудового договору, отримує дохід у розмірі близько 5000 грн. на місяць та витрачає на дитину в місяць також близько 5000 грн.. Відповідач звертався до неї з приводу укладення угоди про сплату аліментів у розмірі 2000 грн., однак вона до нотаріуса не пішла, так як не було конкретизовано за який період буде сплачуватись така сума. Укладати мирову угоду з відповідачем вона не бажає та вважає, що аліменти повинні сплачуватись за судовим рішенням.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте враховуючи його матеріальне становище, наявність на його повному утриманні матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та додаткових витрат на житло для нього за місцем знаходження військової частини, де проходить службу, витрат на комунальні послуги в повному обсязі за місцем проживання його матері, його реєстрації та реєстрації його сина, він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що відповідач по справі її син, а позивач колишня невістка. До 02.09.2018 року у денний час дитина знаходилась у неї вдома, оскільки вона забирала її із садка, а ввечері дитину забирала додому позивач. Після вказаної дати дитина знаходиться у неї у вівторок, четвер та суботу, однак на ніч не залишається, за виключенням вихідних, коли додому приїжджає батько. Вона працює без укладення трудового договору та отримує заробітну плату у розмірі 1500 грн. на місяць. Також має захворювання, однак інвалідність їй не встановлювалась. Син їй матеріально допомагає та оплачує всі її витрати. Субсидію отримати вона не може в зв`язку тим, що в її будинку зареєстрований малолітній онук.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні, з урахуванням пояснень позивача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити та пояснив, що відповідачем надаються кошти на утримання дитини, придбаються речі. Також відповідачем було запропоновано позивачу з`явитись до нотаріуса для укладення угоди щодо сплати на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 грн. на місяць, однак остання від укладення такої угоди фактично відмовилась. Згідно пояснень позивача, що були надані нею в судовому засіданні, на утримання дитини вона витрачає близько 5000 грн. на місяць. В зв`язку з цим, та враховуючи те, що утримувати дитину зобов`язані обоє із батьків, то позивачу було запропоновано в судовому засіданні укласти угоду щодо сплати аліментів у розмірі 2500 грн. на місяць, тобто у розмірі половини суми, яку вона витрачає на дитину, на що та відмовилась. За викладених обставин та з урахуванням пояснень позивача вважає, що шляхом подання цього позову позивач має на меті не тільки отримувати кошти на утримання дитини, а і фактично отримувати кошти і на її утримання.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 11 жовтня 2013 року, де зазначено, що батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, сторони з 08 червня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 30 червня 2017 року та вказаним рішенням суду місце проживання малолітнього ОСОБА_5 визначено із матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , заведеної 03.01.2012 року, малолітній син сторін зареєстрований з 10.12.2013 року за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_4 ..

Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї №1058 від 12.09.2017 року, складеного державним соціальним інспектором Соляник К.В., малолітній ОСОБА_5 проживає разом зі своєю бабусею в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 27.08.2018 року за вих..№13379/1151, ОСОБА_2 зверталася до ВП №1 КВП ГУНП України в Полтавській області із заявою з приводу того, що 02.08.2018 року за місцем її проживання виник конфлікт на побутовому грунті з ОСОБА_1 .

Як вбачається із повідомлення відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 01.10.2018 року за вих..№15350/115/108/02-2018, ОСОБА_2 зверталася до ВП №1 КВП ГУНП України в Полтавській області із заявою з приводу того, що 02.09.2018 року близько 21 год. 30 хв. колишня невістка ОСОБА_1 приїхала за адресою: АДРЕСА_1 та забрала і повезла в невідомому напрямку свого малолітнього сина ОСОБА_6 ..

Згідно акту обстеження житло побутових умов від 28.04.2018 року, що складений інспектором ВП відділення поліції №1 КВП ГУНП Сорокіним Р.І., малолітній ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_7 .. Загальний дохід родини складає 5000 грн..

Відповідно акту обстеження умов проживання №521, який затверджено начальником служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Тупало Н.П. 13 листопада 2018 року, малолітній ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 та дідом ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом, між сторонами не досягнуто домовленості про способи виконання обов`язку утримувати їх дитину відповідачем. Відповідач допомогу на утримання дитини в добровільному порядку надає не регулярно, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати сина останній не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів, згідно ст. 189 Сімейного кодексу України, між сторонами не укладено.

Ненадання належної та регулярної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов`язку батьків піклуватися про своїх дітей.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з медичної картки на ім`я малолітнього ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до дільничного терапевта з приводу захворювання малолітнього ОСОБА_5 застудними захворюваннями.

З медичних довідок, наданих позивачем ОСОБА_1 , вбачається, що остання неодноразово зверталася до лікаря гінеколога за консультацією та потребує лікування.

Відповідно довідки наданої Південним регіональним управлінням Одеської окремої авіації ескадрильї Державної прикордонної служби України від 06.06.2018 року за вих..№30/157 та зокрема вбачається з витягу з послужного списку, наданого Південним регіональним управлінням Одеської окремої авіації ескадрильї Державної прикордонної служби України 06.06.2018 за вих..№30/153, ОСОБА_4 з 23 травня 2017 року проходить військову службу в Одеській окремій авіаційній ескадрильї Південного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що на його утриманні перебуває онкохвора мати ОСОБА_2 , він несе витрати на оплату житла за місцем його фактичного проживання та витрати на сплату комунальних послуг, які нараховуються як за місцем його реєстрації так і за місцем фактичного проживання, що впливає на його матеріальний стан, а тому він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку.

Ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст..202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як вбачається з наданих медичних довідок, мати відповідача ОСОБА_2 у 2013 році перенесла операцію та 16.07.2013 року була обстежена в Кременчуцькому онкодиспансері.

Між тим, вказані довідки містять інформацію про стан здоров`я ОСОБА_2 , який остання мала у 2013 році та не містять інформацію про стан її здоров`я на час розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , пояснила, що на даний час вона має незадовільний стан здоров`я, однак інвалідність їй не встановлено, вона працює без укладення трудового договору та отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн.. на місяць і потребує матеріальної допомоги, яку їй надає її син відповідач по справі.

Однак на підтвердження вказаних тверджень відповідачем та його представником суду не надано жодного належного доказу.

Таким чином відповідачем суду не надано належних доказів, тобто не доведено, що його мати є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, не доведено, що останній несе витрати пов`язані з наймом (орендою) житла та сплатою комунальних послуг, в тому числі і послуг, які надаються до будинку, у якому, у встановленому законом порядку, зареєстровано місце проживання його дитини та не доведено, що на його утриманні перебувають інші особи.

Враховуючи викладене, встановлені судом обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, матеріальне становище позивача, дитини та відповідача, вимоги закону щодо обов`язку обох батьків утримувати дитину, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості та зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182,183,184 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 (п`ятидесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 01 серпня 2018 року та до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03 грудня 2018 року.

Суддя: