РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/7145/17

Провадження№2/751/275/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі приватне підприємство «Лімонія» (представник не прибув)

ТОВ «Тревел ОСОБА_2»

представники відповідача ТОВ «Тревел ОСОБА_2» - ОСОБА_3, ОСОБА_4

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5 (не прибула)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Лімонія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел ОСОБА_2», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5 про захист прав споживачів, стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Лімонія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел ОСОБА_2» про стягнення в солідарному порядку коштів у розмірі 6 678,47 грн, 3 % річних в сумі 459,14 грн, інфляційних у сумі 1913,32 грн, а також моральної шкоди в сумі 150 000 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору про надання туристичних послуг від 17.10.2016 року турагент ПП «Лімонія» зобовязався забезпечити тур в Британію, сформований туроператором ТОВ «Тревел ОСОБА_2», а позивач сплатити за нього кошти в розмірі 27 163,47 грн. Зазначив, що для оформлення туру були надані всі необхідні документи. Однак у звязку із помилкою візового менеджера, який невірно зазначив дату повернення із країни, йому було заборонено вїзд до Британії на 10 років. З цих підстав він звернувся до відповідачів про повернення сплачених коштів за тур. 10 квітня 2017 року кошти в сумі 20 485 грн йому було повернуто, але залишок в сумі 6 678,47 грн до цього часу не повернуто. Також позивач просить на підставі ст..625 ЦК України стягнути 3 % річних за період з 19.10.2016 року по 15.10.2017 року в сумі 459,14 грн та інфляційні в сумі 1 913,32 грн. Вказує, що діями відповідачів йому також завдано моральну шкоду, так як планував навчання у Великій Британії, але із-за вищезазначених дій працівників туроператора не зможе не тільки там навчатися, але і поїхати до цієї країни в найближчі десять років. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 150 000 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити, посилався на обставини зазначені в позовній заяві. Вказав, що анкету підписував та подавав до консульського центру особисто. Після перерви в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав можливим продовжити розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представники відповідача ТОВ «Тревел ОСОБА_2» позовні вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що туроператором були надані туристам консультації з порядку отримання візи до Великої Британії та забезпечено супроводження туристів до Візового центру для особистої подачі ними документів (зокрема, анкети, паспортів). Позивач особисто підписав анкету, яка була ним подана до Візового центру, що свідчить про його ознайомлення з усіма відомостями, які зазначені в анкеті та фактичне погодження із ними, а тому саме позивачем під час свого візиту були повідомлені неправдиві відомості, що стали причиною відмови у видачі візи. Щодо повернення 6 678,47 грн зазначають, що вказана сума є візовим збором, який не підлягає поверненню. Також заперечили щодо стягнення 3 % річних та інфляційних з тих підстав, що ТОВ «Тревел ОСОБА_2» у правовідносинах з позивачем не приймало на себе грошові зобов'язання, а тому вимога ОСОБА_1 про стягнення частини суми, яка була перерахована в якості попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань. Також вважають вимоги в частині моральної шкоди необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, що саме з їх вини відмовлено у видачі візи (а.с.184-190).

Представник відповідача ПП «Лімонія» в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, суд визнав за можливе проводити розгляд справи без їх участі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

30 березня 2015 року між ПП «Лімонія» та ТОВ «Тревел ОСОБА_2» укладено агентський договір №А 15/3003-1 (а.с.85-93).

Пунктом 1.1 вказаного договору вбачається, що Туроператор доручає, а Турагент приймає на себе зобов'язання за винагороду надавати послуги Туроператору з реалізації сформованого Туроператором Туристичного продукту шляхом укладення від імені, під контролем, в інтересах Туроператора цивільно-правових договорів зі споживачами туристичних послуг (надалі - туристами), юридичними особами, а також виконувати інші дії, пов'язані із реалізацією туристичного продукту та передбачені умовами цього Договору.

Пунктом 1.11. агентського договору зазначено, що змістом доручення Туроператора Турагенту, що надається відповідно до цього Договору є укладення Турагентом від імені, в інтересах, під контролем Туроператора договорів про надання туристичних послуг з туристами (п.1.1 Договору) за формою, що додається до цього Договору на підставі акцептованих Туроператором заявок.

Так, 17 жовтня 2016 року ПП «Лімонія», що діє за дорученням ТОВ «Тревел ОСОБА_2», ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір про надання туристичних послуг№7/1 (а.с.4-6). За умовами даного договору турагент ПП «Лімонія» зобовязується забезпечити надання туристам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 туру, сформованого туроператором ТОВ «Тревел ОСОБА_2», на умовах, визначених цим договором, а турист зобовязується своєчасно і в повному обсязі оплатити вартість туру згідно цього Договору.

Згідно рахунку калькуляції №GB17126001 від 11.11.2016 року вартість туристичного замовлення становить 27 163,47 грн (а.с.7), яку позивач сплатив частинами 19.10.12016 року в розмірі 11 597,10 грн, 09.11.2016 року 12 564,16 грн та 11.11.2016 року 3 002,21 грн (а.с.8-9).

Як вбачається із інформації по замовленню №GB17126001 від 11.11.2016 року до переліку послуг по заявці, зокрема, входила послуга «Віза» (а.с.10).

Крім того, для отримання візи до Великої Британії громадяни України повинні особисто підписати анкету (візову заяву) та прибути до Візового центру для подання необхідних документів, зокрема, анкети та паспорту.

Як вбачається із анкети ОСОБА_1, яка була ним подана до Візового центру, в період з 25.12.2014 року по 30.01.2015 року він виїжджав у Великобританію (а.с.12-17).

Факт перебування позивача у вказаний період також підтверджується довідкою МАУ від 22.02.2017 року (а.с.26).

Однак, 15 грудня 2016 року у видачі візи ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.17-19, 21, 100-102) з причин надання неправдивої інформації із заявою на отримання візи.

Згідно особистих пояснень позивача, про що не заперечує відповідач 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 повернуто 20 485,67 грн.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Туристичний оператор (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

За ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор не несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, що сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.

Відповідно до пункту 3.16 Договору про надання туристичних послуг №7/1 від 17.10.2016 року туроператор не несе відповідальності за відмову посольства країни відвідування в видачі візи або невидачі візи до початку подорожі. У випадку відмови у видачі візи або невидачі візи до початку подорожі, Туроператор повертає туристу вартість туру, за вирахуванням витрат, які вже поніс Туроператор/Турагент на організацію туру, визначених пунктом 2.2. цього Договору та анулювання всіх туристичних послуг на момент такої відмови. Вартість послуги по оформленню візи туристу не повертається.

Відповідно до інформації, яка розміщена на сайті ТОВ «Тревел ОСОБА_2» вартість візи до Великої Британії на 6 (шість) місяців складає 150 євро (а.с.140).

Таким чином, сума в розмірі 6 678,47 грн не підлягає поверненню позивачу, оскільки була сплачена за надання послуг Візового центру, які були фактично надані, підтвердженням чого є результат розгляду Посольством Великої Британії заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та надання на них відмов (а.с.17-21, 136-139).

Згідно ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, твердження позивача, що підставою для відмови у видачі візи стала помилка менеджера туроператора не відповідає дійсності, оскільки саме позивач особисто підписував свою анкету та подавав її до Візового центру, тобто своїм підписом засвідчив правдивість інформації, зазначеної у анкеті, яка стала причиною відмови у видачі візи, а тому позовні вимоги про стягнення 6 678,47 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як за оплату за візовий збір, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні статті 625 ЦК України.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідачів 3 % річних та інфляційних є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

На підставі п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно статті 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме з вини відповідачів останньому було відмовлено у видачі візи. Зважаючи, що позивач підписував анкету для отримання візи та особисто її подавав до Візового центру, відповідно ним підтверджені викладені у анкеті відомості, а також, враховуючи підстави відмови у видачі візи, суд вважає вимоги про відшкодування моральної шкоди необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 15-16, 23, 509, 625? 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів»,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Лімонія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел ОСОБА_2», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5 про захист прав споживачів, стягнення коштів відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.06.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк