Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 619/409/15-ц

провадження № 61-7894св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_18,

треті особи: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Арнаутова Тетяна Анатоліївна, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Харківський обласний державний нотаріальний архів, ОСОБА_11, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бистрицька Алла Петрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги представника ОСОБА_11 - ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_8 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року у складі судді Жорняк О. М., та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Кіся П. В., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5, який постійно мешкав та був зареєстрований у АДРЕСА_6. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складалася із: житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_7, згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконкомом Проходівської сільської Ради від 12 вересня 1990 року (реєстровий № 152); квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 05 березня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою H. A. (реєстровий № 358); квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, в 2/3 частинах на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 листопада 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ВасіковоюЛ. Є. (реєстровий № 9524) та 1/3 частині на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 червня

2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л. Є. (реєстровий № 4679); грошових коштів, що перебували на картковому рахунку відділення № 976 АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_1 EUR у розмірі 2 877,00 євро.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були його мати ОСОБА_17 та його син, ОСОБА_18, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

ОСОБА_18 20 червня 2012 року звертався до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив суд визнати спадкодавця,

ОСОБА_17, такою, що ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання свого сина ОСОБА_5 та усунути її від права на спадкування після смерті сина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

За результатами розгляду тієї справи рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2013 року, визнано ОСОБА_17 такою, що ухилялася від виконання обов'язків щодо утримання свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та усунено ОСОБА_17 від права на спадкування після смерті сина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року, під час нового судового розгляду тієї справи ОСОБА_17 померла.

ОСОБА_19 є рідною дочкою ОСОБА_17 Усі права та обов'язки, які належали її матері та усе її майно і все те, на що ОСОБА_17 за законом мала право на день її смерті, ОСОБА_4 успадкувала за заповітом, посвідченим 27 квітня 2011 року Дергачівською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-244, та 07 квітня 2014 року подала заяву про прийняття спадщини за заповітом приватному нотаріусу Дергачівського районного нотаріального округу Арнаутовій Т. А.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2014 року позов ОСОБА_18 до ОСОБА_19, ОСОБА_20, третя

особа - Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про усунення від права на спадкування залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 169, пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України.

Під час касаційного оскарження рішень першої та апеляційної інстанції щодо усунення ОСОБА_17 від права на спадкування - 04 липня 2013 року та

08 липня 2013 року завідуюча Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О. І. видала відповідачу ОСОБА_18 свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_5, про що зазначено вище, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 (реєстровий № 1-391); свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 (реєстровий № 1-393); свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_8 (реєстровий № 1-389); свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, що знаходилися на рахунку померлого ОСОБА_5 у відділенні № 976 ВАТ «УкрСиббанк» (реєстровий

№ 1-399).

ОСОБА_18, отримавши 04 квітня 2013 року свідоцтва про право на спадщину у Дергачівській державній нотаріальній конторі Харківської області все спадкове майно після смерті ОСОБА_5 продав та подарував.

Неодноразово ОСОБА_17 та ОСОБА_4 зверталися до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину та ознайомлення з матеріалами спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5

Завідуюча Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О. І. відмовляла у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що ОСОБА_17 усунута від права на спадкування після смерті сина ОСОБА_5 вже і після скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції, а саме: постановою Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 09 липня 2013 року № 1295/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; постановою Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 09 липня 2013 року № 1296/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Вищезазначені обставини стали підставою для її звернення до суду за захистом порушених та не визнаних прав.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від

20 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано порушення цивільного права та захищено цивільне право

ОСОБА_17 шляхом визнання її права на спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_5 на 1/2 частину спадкового майна на день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 року та на день смерті ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 липня

2013 року ОСОБА_18 Дергачівською Державною нотаріальною конторою Харківської області реєстровий № 1-391 на квартиру АДРЕСА_4 (спадкодавець ОСОБА_5, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_3 року) - частково недійсним в 1/2 частині зазначеної квартири.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 липня

2013 року ОСОБА_18 Дергачівською Державною нотаріальною конторою Харківської області реєстровий № 1-393 на житловий будинок АДРЕСА_9 з надвірними будівлями - частково недійсним в 1/2 частині зазначеного будинку з надвірними будівлями.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 липня

2013 року ОСОБА_18 Дергачівською Державною нотаріальною конторою Харківської області реєстровий № 1-389 на квартиру АДРЕСА_10 - частково недійсним в 1/2 частині зазначеної квартири.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 липня

2013 року ОСОБА_18 Дергачівською Державною нотаріальною конторою Харківської області реєстровий № 1-399 на грошові внески, що знаходились на рахунку № НОМЕР_1 ЕUR у відділені № 976 АТ «УкрСиббанк» - частково недійсним в 1/2 частині зазначених грошових внесків.

Визнано порушення цивільного права та захищено цивільне право

ОСОБА_4 шляхом визнання її права на спадкування за заповітом після смерті її матері, ОСОБА_17, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнуто з ОСОБА_18 судові витрати на користь ОСОБА_4 в розмірі 1 589,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлені позовні вимоги в частині задоволення позовних вимог є обґрунтованими.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_8, та представника ОСОБА_11 - ОСОБА_14 відхилено.

Відхиляючи апеляційні скарги ОСОБА_8, та представника ОСОБА_11 - ОСОБА_14, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

18 листопада 2017 року ОСОБА_8 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що жодних мотивів, з яких доводи апеляційної скарги були відхилені, апеляційним судом не було вказано. Є незрозумілим, якими мотивами суд керувався при відхиленні доводів апеляційної скарги.

20 листопада 2017 року представник ОСОБА_11 -

ОСОБА_14 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржуване рішення, Дергачівський районний суд Харківської області та апеляційний суд Харківської області неповно з'ясували обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого було порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

20 листопада 2017 року ОСОБА_18 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_18 був єдиним спадкоємцем померлого і здійснював свої повноваження належним чином.

31 січня 2018 року представником ОСОБА_4 - ОСОБА_23 подано заперечення на касаційні скарги представника ОСОБА_11 - ОСОБА_14 та ОСОБА_18, в якому просить касаційні скарги відхилити, а заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року касаційні скарги надійшли до Верховного Суду.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 619/409/15-ц надійшли до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Нормою частини п?ятої статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із статтею 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов законного та обґрунтованого висновку, що позов в частині визнання права на спадкування ОСОБА_17 після смерті її сина, ОСОБА_5; визнання права на спадкування ОСОБА_4 після смерті її матері, ОСОБА_17; скасування свідоцтв про право на спадщину видані Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області

ОСОБА_18 в 1/2 частині складу спадкового майна (реєстрі № № 1-389, 1-391, 1-393, 1-399); визнання права власності за ОСОБА_17 на 1/2 частину спадкового майна після смерті її сина, ОСОБА_5; визнання права власності за ОСОБА_4 на спадкове майно після смерті її матері, ОСОБА_17 підлягає задоволенню.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня

2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційні скарги без задоволення, а заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до присів частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника ОСОБА_11 - ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_8залишити без задоволення.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від

20 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від

31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська