Справа № 713/1515/18
Провадження №2/713/592/18
РІШЕННЯ

іменем України

27.11.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., за участю представника позивачки ОСОБА_1, за участю представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут», про визнання договору про надання послуг з газопостачання недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4, інтереси якої згідно довіреності представляє ОСОБА_1, звернулась в суд з позовом про визнання договору про надання послуг з газопостачання недійсним до відповідачів ОСОБА_2, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», ТОВ «Чернівцігаз Збут». В позові зазначає, що 06.12.2011 року її матір ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала їй, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2 частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їхня матір ОСОБА_5. 10.05.2017 року рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області визнано за нею та ОСОБА_2 право власності на спадкове майно ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 в рівних частках по 1/2 кожному. Рішення суду вступило в законну силу 22.05.2017 року. Відповідно до Інформаційної довідки від 26.01.2018 року за відповідачем ОСОБА_2, зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки належні їм частки по 1/2 кожному зареєстровані відповідно до діючого законодавства, вони є співвласниками нерухомого мана, а дане майно є спільною частковою власністю.

21.07.2016 року відповідач ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Чернівцігаз» та ТОВ «Чернівцігаз Збут» Договір НОМЕР_6 про надання послуг з газопостачання. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 зловживаючи своїми правами незаконно уклала даний договір з огляду на наступне. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. При укладанні договору НОМЕР_6 від 21.07.2016 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», ТОВ «Чернівцігаз Збут» керувалися Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою КМУ від 09.05.1999 року №2246. Однак, станом на момент укладення оскаржуваного договору постанова КМУ від 09.05.1999 року № 2246 втратила чинність (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року N 442 - щодо типового договору про надання населенню послуг з газопостачання), натомість діяла постанова КМУ від 30.09.2015 року №2496 Про затвердження Правил постачання природного газу (надалі Правила).

Відповідно до пункту 5 Розділу І Правил, об'єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування. ОСОБА_2 станом на 21.07.2016 року не будучи власником майна незаконно уклала з ПАТ «Чернівцігаз» та ТОВ «Чернівцігаз Збут» Договір НОМЕР_6 про надання послуг з газопостачання. На момент укладення відповідачем ОСОБА_2 договір НОМЕР_6 про надання послуг з газопостачання не була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, то у відповідності до пункту 5 Розділу III Правил не пред'явила постачальнику із спеціальними обов'язками оригіналу документу, яким визначено за ОСОБА_2 право власності чи користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки у відповідача ОСОБА_2 на момент укладення оскаржуваного договору були відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, то у ПАТ «Чернівцігаз» та ТОВ «Чернівцігаз Збут» були відсутні підстави для укладення споживчого договору на постачання газу. Укладений 21.07.2016 року Договір НОМЕР_6 про надання послуг газопостачання не відповідає вимогам Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ від 05.07.2006 року №938, який містить 45 пунктів договору та обов'язково повинен містити реквізити сторін, як постачальника, газорозподільника та споживача послуг. З огляду на Договір НОМЕР_6 про надання послуг з газопостачання від 21.07.2016 року відсутні відомості споживача, що є порушенням умов укладення договору про надання послуг з газопостачання та не відповідає вимогам Правил. Таким чином, при укладенні відповідачами Договору НОМЕР_6 про надання послуг з газопостачання 21.07.2016 року допущено порушення норм ст.ст. 356,358 ЦК України, Правил постачання природного газу від 30.09.2015 №2496, що дає підстави для визнання вказаного договору недійсним.

Просить визнати договір НОМЕР_6 про надання послуг з газопостачання від 21.07.2016 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Чернівцігаз» та ТОВ «Чернівцігаз Збут» - недійсним у зв'язку з незаконними діями ПАТ «Чернівцігаз» та ТОВ «Чернівцігаз Збут» щодо його укладення та стягнути з ОСОБА_2, ПАТ «Чернівцігаз», ТОВ «Чернівцігаз Збут» судові витрати пов'язані з розглядом справи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, посилались на обставини, викладені в позові, просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, подали відзив на позов, де зазначили, що вона та ОСОБА_4 є співвласниками спадкового майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (у кожної по 1/2 частки) та земельної ділянки площею 0,25 га (у кожної по 1/2 частки) цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку (садиби), який розташований у с.Чорногузи Вижницького району Чернівецької області по вул. Українська, 72. Її право власності на житловий будинок та земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав 01.08.2017 року, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами перебуває у їхній спільній частковій власності. Окрім того, що вона є співвласником будинку її місце проживання зареєстроване за адресою місця розташування будинку, а також вона фактично проживає у вказаному житловому будинку та відповідно до договору про надання послуг з газопостачання НОМЕР_6 від 21.07.2016 року, який укладений між нею та ПАТ «Чернівцігаз» газорозподільне підприємство, ТОВ «Чернівцігаз Збут» (постачальник) є споживачем послуг з газопостачання. Вказаний договір укладено після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. До смерті матері ОСОБА_2 житловий будинок був газифікований і після смерті спадкодавця газопостачання не припинялося, а лише були внесені відповідні зміни до облікових даних газопостачальних компаній. Газифікація житлового будинку здійснювалася та здійснюється на підставі робочого проекту на газифікацію і опалення будинку і літньої кухні. Відповідно до умов договору про надання послуг з газопостачання постачальник та газорозподільне підприємство зобов'язуються постачати природний газ до житлового будинку ОСОБА_2 Після смерті матері вона звернулася до газової компанії і повідомила, що її мати померла і у зв'язку з цим їй необхідно переукласти договір з газопостачання до будинку який розташований у с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області по вул. Українська, 72. При цьому представники газової компанії надали їй перелік документів, який ОСОБА_2 має надати представникам газової компанії для укладення з нею договору. ОСОБА_2 надала представникам газової компанії усі необхідні документи після чого з нею був укладений оскаржуваний договір, а також газовими компаніями були внесені відповідні зміни у свої облікові документи. Сторони договору приступили до виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст.ст. 626-630, 633. 634 ЦК України сторони укладаючи оспорюваний правочин керувалися зазначеними положеннями, щодо поняття договору, свободи договору, змісту договору, обов'язковості договору, типових умов договору, публічності договору, договору приєднання. ОСОБА_2 не порушувала чинне законодавство, з моменту смерті її матері стала співвласником спадкового майна, адже відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини та не порушувала прав позивача. Чинне законодавство передбачає укладення лише одного договору за однією поштовою адресою, укладення з нею оскаржуваного договору не порушує прав позивача, адже двох договорів не може бути укладено, будинок не поділений між співвласниками у натурі, оскільки такий виділ, поділ на даний час є неможливо фізично. ОСОБА_4 фактично не проживала і не проживає у житловому будинку, її місце проживання зареєстроване у м.Вижниця, де вона фактично і проживає, і де користується субсидіями на оплату послуг з газопостачання. Оскільки будинок був газифікований до смерті спадкодавця, тобто до того часу як спадкоємці прийняли спадщину, то незгода одного з співвласників не може слугувати підставою для укладення договору з газопостачання. Договір є законним і таким, що не порушує прав позивача. Що стосується ст.ст. 356, 358 ЦК України, то тут необхідно зазначити, що ОСОБА_2 жодним чином не порушила положення цих статей. Адже ОСОБА_2 жодним чином не порушила права власності позивача, жодним чином не розпорядилася майном позивача на власний розсуд, ОСОБА_2 не вчинила жодних дій щодо розпорядження майном позивача (будинок був газифікований до смерті матері, і після смерті матері залишився газифікований, жодне газове обладнання не було змінене, а лише відбулася зміна особи, яка зобов'язана сплачувати газові рахунки), ОСОБА_2 жодним чином не заперечує права позивача на користування природним газом за умови оплатності та дотримання правил техніки безпеки, від позивача не поступало жодних заяв скарг, пропозицій до ОСОБА_2 відносно визначення порядку користування газовим обладнанням, відносно внесення змін до систем газопостачання, заміни їх елементів, визначення місця розташування обладнання тощо. ОСОБА_2 користуючись природним газом приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498 і відповідно до умов типового договору є споживачем природного газу, адже своїми фактичними діями ОСОБА_2 підтвердила свою згоду щодо споживання природного газу і таким чином відповідно до п.7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС акцептувала заяву-приєднання. Договір про надання послуг з газопостачання НОМЕР_6 від 21.07.2016 року містить у собі усі істотні умови договору, які передбачені чинним законодавством для такого виду і типу договорів. Жоден нормативно-правовий акт не передбачає недійсність договору у разі його відповідності за формою і змістом типовому договору. Позивач обрала невірний спосіб захисту. Якщо позивач вважає що між ОСОБА_2 і нею є спір у порядку користування газовим обладнанням, то необхідно звертатися до суду з позовом про визначення порядку користування газовим обладнанням тощо. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надали відзив на позов відповідно до якого зазначили, що обґрунтовуючи свій позов, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору газопостачання, який нібито укладений 21.07.2016 року. Разом з тим, відповідачі ніколи не укладали зазначений вище договір. До позовної заяви, як на підставу своїх вимог, позивачем було додано копію трьохстороннього договору N8 від 21.07.2016р., про надання послуг з газопостачання, укладений нібито ТОВ «Чернівцігаззбут», ПАТ «Чернівцігаз» та ОСОБА_7 Однак, в зазначеному вище договорі містяться підписи, які не відповідають підписам зазначених в договорі посадових осіб, а наявні в договорі печатки не відповідають печаткам, якими прикріплюються договори, відсутній підпис споживача та реквізити. Відсутній підпис споживача, а також реквізити. З 01.07.2015 року ліцензовану діяльність з постачання газу (відносини купівлі-продажу проводить ТОВ «Чернівцігаз збут» (як постачальник газу), а ліцензовану діяльність з розподілу газу (транспортування, встановлення вузлів обліку газу, облік газу тощо) проводить ПАТ «Чернівцігаз» як Оператор ГРМ). Відповідно до вимог Правил постачання природного газу визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на І офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об'єкти яких знаходяться в межах закріпленої території -постачальника із спеціальними обов'язками, останній в установленому порядку надсилає кожному -побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об'єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, ствердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2500. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий і споживач зобов'язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов'язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим -постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має -подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об'єкт.

Оператор ГРМ (відповідач) та постачальник газу (ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ») в порядку передбаченому вище законодавством розмістили на своїх сайтах (https://cv.104.ua/ua 104.ua/ua) Типовий договір розподілу природного газу та Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. При цьому, на адресу всіх споживачів були надіслано відповідні заяви-приєднання із супровідним листом по формі, встановленій у постанові НКРЕКП, яку їм необхідно було підписати та повернути Оператору ГРМ та постачань. Таким чином, з 01.01.2016р. Оператор ГРМ (відповідач) та постачальник (ТОВ («ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ») укладали із споживачами договори на постачання та розподіл природного газу, у порядку передбаченому вище законодавством та не могли 21.07.2016 року укласти договір, який подала ОСОБА_4 до позовної заяви. Зазначена обставина свідчить про те, що позивач здійснив підробку документів та подав їх до суду як на підставу законності своїх вимог. Тобто, дії позивача містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України. Вказані вище заяви-приєднання також були надіслані на адресу: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_5, яка на той момент була споживачем газу. Разом з тим, від зазначеного вище споживача газу, надіслані йому заяви-приєднання до Оператора ГРМ та постачальника не повертались. ОСОБА_5 була споживачем природного газу, оскільки вона була власником об'єкта газифікації, який фізично підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ, а також вона вчиняла дії, які засвідчували її фактично підтверджене споживання природного газу. ОСОБА_5 не зверталась до відповідача та постачальника із заявами про укладання із нею, як правонаступником та споживачем газу, відповідних договорів у зв'язку із смертю матері. Тобто, договори на постачання та розподіл природного газу із ОСОБА_5 не укладались, а отже остання не є споживачем природного газу в розумінні чинного в Україні законодавства.

Зазначає, що 07.05.2018 року на ім'я керуючого Вижницького відділення ПАТ «Чернівцігаз» надійшла заява від ОСОБА_4, в якій вона, як співвласник об'єкта газифікації, просила припинити розподіл природного газу. До вказаної заяви було додано копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5; рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.05.2018р. № 713/482/17, відповідно до якого, за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частини об'єкта газифікації; рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.02.2018 р. по справі № 713/2132/17, відповідно до якого, -припинено право спільної часткової власності та виділено в натурі 1/2 частки земельної ділянки, на якій находиться об'єкт газифікації; постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 03.05.2018р. по оправі № 713/2132/17, якою рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.02.2018 р. по справі № 713/2132/17 залишено без змін; інші документи, які підтверджують її право власності на 1/2 частини об'єкта газифікації. У разі коли об'єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. Між співвласниками вищезазначеного об'єкта газифікації не було досягнуто згоди щодо володіння, користування та розпорядження об'єктом газифікації, який є їх спільною сумісною власністю та укладання відповідних договорів на постачання та розподіл природного газу що виключає для Оператора ГРМ та постачальника законні підстави для постачання та розподіл природного газу вищезазначеного об'єкта газифікації. Крім того, один із співвласників звернувся до Оператора ГРМ із відповідною заявою, що також є правомірною підставою для припинення розподілу природного газу Оператором ГРМ (відповідачем) до зазначеного вище об'єкта газифікації. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання договору про надання послуг з газопостачання недійсним задоволенню не підлягають, оскільки такий договір між сторонами не укладався. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «Чернівцігаз Збут» не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Суд, заслухавши позивачку ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_1, відповідачку ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, яка була власником житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 травня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано за позивачкою ОСОБА_4 право власності на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, а саме на: 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, який розташований в АДРЕСА_1, і належав померлій ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 від 07.04.2005 року, виданого виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,60 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,2500 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, вартістю 114928,86 грн. та площею 0,3500 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, вартістю 9404,40 грн., які розташовані в с.Чорногузи Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області і належали померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, виданого 27.10.1996 року Чорногузівською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, зареєстровано за №37. Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено, визнано за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, а саме: 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,60 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,2500 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, вартістю 114928,86 грн. та площею 0,3500 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, вартістю 9404,40 грн., які розташовані в АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №111874090 від 26.01.2018 року ОСОБА_2 є власником 1/2 частки житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, (спільна часткова власність), а також за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_3; право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0785 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_4; право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2715 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_5.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №88618515 від 01.06.2017 року ОСОБА_4 є власником 1/2 частки житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, (спільна часткова власність), а також за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_3; право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0785 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_4; право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2715 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_5.

З копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду АДРЕСА_1 вбачається, що житловий будинок літ.А 1950 року побудови, літня кухня літ.Б, сарай літ В, сарай літ.Г, сарай літ.Д, сарай літ.Е, вбиральня літ.Ж, колодязь літ.К.

З копії робочого проекту на газифікацію і отоплення житлового будинку та літньої кухні в АДРЕСА_1 вбачається, що Чернівецьким обласним ремонтно-будівним управлінням 28.05.1986 року на замовлення ОСОБА_5 розроблено робочий проект по газифікації житлового будинку в АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що 21.07.2016 року відповідачка ОСОБА_2 та відповідачі ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», ТОВ «Чернівцігаз Збут» уклали договір НОМЕР_6 про надання послуг з газопостачання, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_2 що підтверджується його копією.

Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року затверджений «Кодекс газорозподільних систем».

Суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосувати положення Кодексу газорозподільних систем, який затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2494 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824, надалі по тексту «Кодекс ГРС».

Загальними положеннями Кодексу визначено, що оператор газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно до термінів, які вживаються у цьому Кодексі у таких значеннях:

договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об'єкта споживача до газорозподільної системи;

побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу;

Відповідно до п.1, 2 Розділу ІІ кодексу ГРС (в редакції станом на 06.05.2016 року), оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ кодексу ГРС (в редакції станом на 06.05.2016 року), доступ суб'єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб'єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Відповідно дост.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 та 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до підпункту 3 п. 1 Загальних положень «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п.5, 6 Розділу ІІІ кодексу ГРС (в редакції станом на 06.05.2016 року), взаємовідносини, пов'язані із замовленням та наданням послуги приєднання (технічного доступу) об'єкта будівництва або існуючого об'єкта (земельної ділянки) замовника до газорозподільної системи, регулюються договором на приєднання між Оператором ГРМ та замовником, який укладається відповідно до вимог розділу V цього Кодексу. На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: присвоює споживачу, у тому числі побутовому споживачу, персональний ЕІС-код суб'єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для оперативної ідентифікації споживача при визначенні його (або його постачальника) підтверджених обсягів природного газу та запровадженні процедури зміни його постачальника; надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об'єкта для можливості споживання ним відповідних об'ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; забезпечує формування та передачу даних про об'єми та обсяги фактичного споживання природного газу споживачем до Оператора ГТС (постачальника) у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою для його недійсності (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 цього Кодексу).

За змістом положень ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Тобто норми цивільного законодавства встановлюють свободу сторін в укладанні договорів, що підтверджує вільність волевиявлення сторін.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять його умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Також, у відповідності до п. 1) ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред'явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлені вимоги щодо форми договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що при укладанні договору НОМЕР_6 від 21.07.2016 року між сторонами договору в належній формі було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, ОСОБА_2, як спадкоємцю майна померлої ОСОБА_5 наділеній усіма правами та обов'язками, що належали спадкодавцю, по місцю проживання в АДРЕСА_1, було присвоєно особовий рахунок НОМЕР_6, згідно якого ОСОБА_2 протягом всього періоду належно виконувала обов'язки щодо сплати за користування природним газом, отримала субсидію, що підтверджується копією розрахункової книжки, виданої ПАТ «Чернівцігаз» саме по особовому рахунку ОСОБА_2 та на її ім'я.

З встановлених судом обстави вбачається, що протягом дії спірного договору, відповідачі ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», ТОВ «Чернівцігаз збут» не звертались до відповідачки ОСОБА_2 з приводу неналежного та несанкціонованого споживання газу за місцем проживання, натомість згідно відкритого особового рахунку на ім'я ОСОБА_2 забезпечували останню постачанням газу для її побутових потреб відповідно до умов та правил визначених договором НОМЕР_6 від 21.07.2016 року .

Натомість ОСОБА_2, з моменту укладення договору, визнавала всі його умови та дотримувалась обов'язків, визначених договором, належно здійснювала оплату за отримання наданих відповідачами послуг.

Посилання представника відповідача, що договір НОМЕР_6 від 21.07.2016 року з ОСОБА_2 не укладався, та наявність вказаного договору є наслідком його підробки, судом до уваги не беруться, оскільки представником відповідача на спростування вказаних тверджень, не надано належних та допустимих доказів та не доведено обставин на які представник відповідача посилається як на підставу своїх заперечень.

Посилання позивачки ОСОБА_4 стосовно того, що відповідачка ОСОБА_2 уклала спірний договір не оформивши право власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, судом до уваги не беруться, оскільки у відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ кодексу ГРС (в редакції станом на 06.05.2016 року), Споживач зобов'язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об'єкті. У разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об'єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має завчасно повідомити про це Оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.

Відповідачка ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом термін прийняла спадщину, оскільки 21.07.2016 року подала заяву про прийняття спадщини до Вижницької державної нотаріальної контори, що встановлено судовим рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.05.2017 року, та відповідно до ст.1218 ч.1 ЦК України, набула усі права та обов'язки, що належали ОСОБА_5, як спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Будучи спадкоємцем за заповітом, прийнявши спадщину, а також будучи споживачем природного газу за місцем проживання в АДРЕСА_1, повідомила Оператора ГРМ щодо змін, які виникли в зв'язку із смертю ОСОБА_5, наслідком чого був укладений спірний договір.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.02.2018 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково. Виділено в натурі ОСОБА_4, 1/2 частку земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1, площею 1357,50 кв.м., цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_5) по першому варіанту розподілу висновку експерта №150917 додаток №6, в межах точок: Р, Ч, У, Х, Ш, Я. Припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, загальною площею 0,2715 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_5). Виділено в натурі ОСОБА_4, 1/2 частку земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1, площею 392,5 кв.м., цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_4) по першому варіанту розподілу висновку експерта №150917 додаток №7 в межах точок: О, П, А, В, Н. Припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, загальною площею 0,0785 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_4). В задоволенні позовних вимог про здійснення поділу нерухомого майна та виділення в натурі: варіант перший висновку експерта розподілу житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться в с.Чорногузи вул.Українська, 72, Вижницького району Чернівецької області - кімнати 1-2 площею 13,90 кв.м., комору 1-5 площею 4,10 кв.м. з добудовою до даної частини будинку кухні площею 9,5 кв.м., з надвірних будівель - літню кухню літер «Б», сарай літера «В», криницю літера «К», що становить 56/100 частин даного домоволодіння, присудити електролічильник, що встановлений в даному житловому будинку. Присудити в натурі земельну ділянку №І варіанту розподілу площею 1250 кв.м., яка розташована в межах точок В, Г, Д, Є, Ж, З, Р, Я, И, І, К, Л, М, Н, В з кадастровим номером НОМЕР_3, для обслуговування частини житлового будинку та відповідної частини господарських будівель і споруд, а також зобов'язати встановити огорожу для відгородження частини будинку від частини земельної ділянки, яка буде присуджена ОСОБА_2, тобто лінії точок Я, И, І, К, Л, М, Н, В. згідно додатку №3 до висновку №150917 - відмовлено, що підтверджується рішенням суду.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2018 року залишено без змін.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.02.2018 року встановлено, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, складається з однієї житлової кімнати, та інших складових елементів, які приналежні до вказаного житлового будинку. При проведенні будівельно-технічного експертного дослідження №150917 від 15.09.2017 року, експертом встановлено, що здійснити поділ житлового будинку з надвірними будівлями в частках по 1/2 ідеальній частці у відповідності до вимог нормативних документів неможливо. Оскільки житловий будинок не підлягає поділу, то й земельна ділянка площею 0,25 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_3, на якій розташований спірний житловий будинок також не підлягає поділу та частковому виділенню в натурі.

Відповідно до пункту 10 розділу III Правил постачання природного газу за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об'єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами.

На час укладення спірного договору право власності на житловий будинок, який був розташований в АДРЕСА_1 на позивачку ОСОБА_4 та ОСОБА_2 оформлено не було, відповідачка ОСОБА_2, яка проживала в спадковому будинку, була фактичним споживачем послуг природного газу, звернувшись до відповідачів із заявою про укладення договору, внаслідок смерті власника ОСОБА_5, набула статусу споживача природного газу, здійснювала оплату. Натомість ОСОБА_4 на час укладення спірного договору в спірному житловому будинку не проживала, не була споживачем природнього газу, не аргументувала та не надала жодних доказів, які б свідчили про порушення її прав як співвласника житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, а тому посилання позивачки ОСОБА_4 щодо укладення спірного договору без згоди співвласника, наслідком якого є визнання договору недійсним, судом до уваги не беруться. Жодних доказів щодо обмеження її прав як співвласника за вказаним договором суду не надано.

Таким чином, на думку суду, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», ТОВ «Чернівцігаз Збут», про визнання недійсним договору НОМЕР_6 від 21.07.2016 року про надання послуг з газопостачання, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут», необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 355-358, 626-629, 634, 638-639, 714 ЦК України, п.1, 2 Розділу ІІ, п.5, 6 Розділу ІІІ, п.10 Розділу ІІІ, керуючись ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 141, 258-265, 352-354 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут», про визнання недійсним договору НОМЕР_6 від 21.07.2016 року про надання послуг з газопостачання, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут», - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич