ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 641/1124/18 (категорія: сімейні)

Провадження № 22-ц/818/561/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: - Кіся П.В.,

суддів: - Бурлака І.В.,

- Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2018 року у складі судді Колодяжної І.М.

у цивільній справі № 641/1124/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,

третя особа: ОСОБА_6,

про збільшення розміру аліментів на дитину, та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

27 лютого 2018 року ОСОБА_5 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просила збільшити розмір аліментів, визначений судом та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі 1500 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_6 у розмірі 1500 грн. щомісячно та до досягнення дитиною 23 річного віку, за умови продовження навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що в вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1994 року по 17 січня 2012 року.

Від даного шлюбу вони мають двоє дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2013 року з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 11 грудня 2012 року до досягнення дітьми повноліття.

Обидва сини є дітьми інвалідами, потребують періодичних оглядів лікарів - спеціалістів, проведення обстежень, тривалого лікування.

Старший син ОСОБА_8 вже досяг повноліття, але продовжує навчання на 2 курсі денного відділення Харківського Національного університету радіоелектроніки.

Позивач, зазначала, що розмір аліментів, для забезпечення потреб дітей, визначений рішенням суду, на теперішній час є недостатнім. За її підрахунками щомісячні витрати на одну дитину мінімально складають більше 3500,00 грн.

На даний час відповідач працює неофіційно та отримує прибуток від підприємницької діяльності.

Також зазначила, що змінився прожитковий мінімум на дітей відповідного віку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1000,00 грн., в іншій частині позовних вимог, щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, щодо його матеріального становища, судом не враховано, що на його утриманні знаходиться непрацездатна дружина , яка є інвалідом третьої групи, та неповнолітній син.

Також судом першої інстанції не враховано те, що повнолітній син, на утримання якого встановлено сплату аліментів, є студентом та отримує стипендію, а обидва сини, отримують пенсію по інвалідності. Судом першої інстанції не встановлено факту отримання повнолітнім сином стипендії та його навчання на бюджетній основі.

Також зазначає, що судом не враховано те, що матеріальний стан позивача поліпшився, у зв'язку з тим, що вона в період з 2013 року по 2015 рік частинами отримувала від нього кошти від продажу 3/12 частини будинку, що належав йому з позивачем на праві спільної сумісної власності.

Судом однобічно розглянуто справу, проігноровано позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ по справі № 6-8893ск16 від 30 березня 2016 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо визначення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, посилається на положення ст. 182 СК України, зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Третя особа ОСОБА_6 у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки ухвалюючи рішення суд першої інстанції дослідив у повному обсязі докази надані сторонами і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, у письмових поясненнях доданих до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначив, що його мати (позивач по справі) померла 15.11.2018 року, а отже єдиним джерелом існування на теперішній час є пенсія по інвалідності та допомога бабусі, яка допомагає йому та братові.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено,що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2013року позов ОСОБА_5 про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 грудня 2012 року до досягнення дітьми повноліття ( а.с. 13-14).

Згідно зі свідоцтвом про народження - ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 12)

Згідно зі свідоцтвом про народження - ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 12).

ОСОБА_6 є студентом 2 курсу , денного відділення Харківського національного університету радіоелектроніки, згідно довідки від 29 травня 2018 року ( а.с. 114).

Згідно з посвідчення серія НОМЕР_1 ОСОБА_7 призначено державну соціальну допомогу як дитині - інваліду в сумі 1130,00 грн. з 10.01.2014 року по 22.01.2027 року, законним представником дитини - інваліда зазначено ОСОБА_5 (а.с. 16)

Згідно з посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_6 призначено державну соціальну допомогу як інваліду з дитинства в сумі 1247,00 грн. з 05.08.2016 року по 31.08.2017 року ( а.с. 17)

Як вбачається з виписок із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного хворого) від 2013, 2015 та 2017 , 2018 року у ОСОБА_6 встановлено діагноз «Врожденная органическая патология ЦНС( гипоплазия левой височной доли), Вегетативная дисфункция систем ликворно-венозной дистонии, астено-невротических систем. Митохондриальная болезнь» (в оригіналі російською мовою), рекомендована відновлювальна терапія, санаторно-курортне лікування ( а.с. 18-22)

З виписок із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного хворого) від 2013, 2015 та 2016 року у ОСОБА_7 встановлено діагноз «Врожденная органическая патология ЦНС( гипоплазия левой височной и лобной долей),Стиндром гиперактивности с дефіцитом внимания, задержка темпов речового развития. Митохондриальная болезнь» (в оригіналі російською мовою), рекомендована відновлювальна терапія, санаторно-курортне лікування, вітамінізоване харчування ( а.с. 23-30).

Згідно договору купівлі продажу від 15 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Конопацькою О.Б. за реєстровим номером 616, ОСОБА_10- Продавець передала, а ОСОБА_4 - Покупець, прийняв у власність 3/12 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Продаж вчинено за суму 148 921, 00 грн.( а.с.31-32).

Згідно листа Нововодолазького відділення Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 08.06.2018 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у Нововодолазькому відділенні Південної ОДПІ ГУ як фізична особа підприємець з 22.12.2005 рокуДФС у Харківській області має стан 0 - платний податків за основним місцем обліку. Відповідно до декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця обсяг доходу від здійснення підприємницької діяльності за 2013 рік склав 32 670,00 грн., за 2014 рік - 47980,00 грн., за 2015 рік 86100,00 грн., за 2016 рік 117270,00 грн., за 2017 рік - 0,00 грн. В 2013 році сума доходу (заробітна плата у ДП «АНД-БУД» ) склала 711,90 грн. ( а.с. 57-58).

В своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 посилаючись на положення ст. 182 СК України, зазначав, що мінімальна сума аліментів, яка повинна стягуватися з нього на утримання неповнолітнього сина, повинна дорівнювати 930,00 грн., а тому він вважав за можливе задовольнити позов частково, збільшивши розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі до 950,00 грн., а в задоволені позову про стягнення аліментів на повнолітнього сина відмовити, т.я. його дохід є значно меншим від встановленого у державі мінімального розміру заробітної плати та прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Також зазначив, що аліменти на дітей в розмірі, який встановлено рішенням Червонозаводського суду м. Харкова від 8 лютого 2013 року він сплачує регулярно та в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Його трудова діяльність носить тимчасовий характер, постійного стабільного місця роботи в нього не має, він не є працевлаштованим. Його середній місячний дохід за 2015 - 2017 рік становить 5982,50 грн., без урахування сплати податків. Підприємницька діяльність носить сезонний характер, а тому він має мінливий дохід.

На його утриманні знаходиться син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дружина ОСОБА_13, яка є інвалідом третьої групи.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_8, то він заперечував проти їх задоволення, тому, що позивачем не доведена її самостійне матеріальне утримання повнолітнього сина, бо до цього часу він сплачував грошові кошти на утримання синів у розмірі не менше 1200,00 грн. на місяць, а з 06 серпня 2016 року ,після досягнення старшим сином повноліття, сплачує не менше 800,00 грн., а також позивачем не доведено, що його матеріальний стан дозволяє надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу.

З податкової декларації за 2017 рік вбачається, що обсяг доходу за звітний період ФОП ОСОБА_4 склав 12000,00 грн.( а.с. 69).

Згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_14 ( а.с. 72)

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 зареєстровано 22 серпня 2015 року ( а.с. 73).

Згідно з листом Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 30.05 .2018 року за ОСОБА_4 зареєстровано транспортні засоби - автомобіль ВАЗ 2103, (1975) державний номер НОМЕР_5 та автомобіль ВАЗ 21043 ( 1992), державний номер НОМЕР_6 ( а.с. 80)

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08.06.2018 року ОСОБА_4 на праві власності належить 3/12 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 79,3 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 81-82).

Згідно з виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) за 2017-2018 р. у ОСОБА_5 встановлено діагноз «Гострий панкреатит», «Гіпертонічна хвороба» ( а.с. 105-111).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважав, що позивачем доведено обставини, що дають підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статей 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

В частині першій статті 192 СК України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, щодо його матеріального становища та не враховано, що на його утриманні знаходиться непрацездатна дружина , яка є інвалідом третьої групи і неповнолітній син, з огляду на таке.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що неповнолітній син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає разом з відповідачем та знаходиться на його утриманні. Також відповідачем не доведено того факту, що його дружина ОСОБА_13 є інвалідом третьої групи., не має самостійного заробітку та знаходиться на утриманні відповідача.

Оцінивши доводи апеляційної скарги стосовно того, що матеріальний стан позивача поліпшився, у зв'язку з тим, що вона в період з 2013 року по 2015 рік частинами отримувала від нього кошти від продажу 3/12 частини будинку, що належав йому з позивачем на праві спільної сумісної власності, судова колегія приходить до такого.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку договору купівлі продажу житлового будинку від 15 травня 2015 року , відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 у 2015 році сплативши на користь позивача 148 921,00 грн., отримав у власність 3/12 частини житлового будинку, чим збільшив свою частку у власності житлового будинку, розташованому на земельній ділянці площею 1102 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 судова колегія приймає до уваги той факт, що відповідно до інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 ( а.с. 38), що свідчить про те, що ОСОБА_4, маючи у власності частину житлового будинку, має ще одне місце проживання.

Також судова колегія, приймає до уваги і те, що у грудні 2016 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу отримав у власність автомобіль ВАЗ 21043 ( 1992), державний номер НОМЕР_6 ( а.с. 80) та на цей час є власником двох транспортних засобів.

Оцінюючи взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність даних про погіршення матеріального стану платника аліментів ОСОБА_4 за період з 2013 року по 2017 рік.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, та відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині з огляду на таке.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Факт навчання ОСОБА_6 на денному відділенні Харківського національного університету радіоелектроніки визнається учасниками справи та підтверджено відповідною довідкою Харківського національного університету радіоелектроніки.

Згідно з копією паспортів ОСОБА_5 ( а.с. 8-9) та ОСОБА_6 ( а.с. 11) місцем їх реєстрації є АДРЕСА_5, що свідчить про те, що повнолітній син проживає разом з матір'ю , яка і звернулася з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина.

Потреба у матеріальній допомозі повнолітньому сину обґрунтована тим, що він має вади здоров'я, є інвалідом з дитинства та потребує постійної відновлювальної терапія, санаторно-курортного лікування, термін виплати державної соціальної допомоги як інваліду з дитинства скінчився 31.08.2017 року.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

То б то вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України та має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином суд першої інстанції, урахувавши матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я, відсутність доказів про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб, з урахуванням наявних інфляційних процесів, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку дітей, в т.ч. і щодо здобуття освіти, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції проігноровано позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ по справі № 6-8893ск16 від 30 березня 2016 року враховуючи таке.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судове рішення на яке посилається скаржник є ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, та не містить в собі правових висновків щодо застосування відповідних норм права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області від 15.11.2018 року, ОСОБА_5 (позивач у справі) померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, про що здійснено актовий запис № 16812.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер.

Тобто вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 377 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи , підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалене законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Судова колегія, встановивши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишає судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В.Бурлака

В.Б. Яцина