Справа №751/1838/18
Провадження №2/751/706/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Безкоровайній Н.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, треті особи: ОСОБА_7 адміністративних послуг Чернігівської міської ради, ОСОБА_8, про визнання рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції незаконним та визнання свідоцтва про право власності недійсним,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, треті особи: ОСОБА_7 адміністративних послуг Чернігівської міської ради, ОСОБА_8, про визнання рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції незаконним та визнання свідоцтва про право власності недійсним.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 14 травня 2018 року по даній справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_4 територіальне управління юстиції у Чернігівській області.

Позовні вимоги ОСОБА_6 мотивує таким. 01.12.1995 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було продано, а позивачем придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1. Договір купівлі продажу було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу. На час здійснення зазначеного правочину діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963р., відповідно до ст. 128 якого, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Позивачка зазначає, що в дійсності після укладення договору купівлі-продажу та передання їй ключів від житла, вона в той же день почала перевозити свої речі до квартири та вже увечорі залишилась ночувати у своїй квартирі. В подальшому позивачка могла звернутись за реєстрацією відповідного договору, але зауважує, що це є її правом, а не обовязком, більш того, законодавством не було встановлено терміну протягом якого особа може здійснити своє право. Користуючись недосконалістю законодавства ОСОБА_8 звернувся до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію права власності на 1/2 частину вказаної квартири. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23106909 від 23.07.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10 здійснила реєстраційну дію, а саме реєстрацію 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вважає зазначене рішення прийняте державним реєстратором грубо порушує її права як власника вказаної квартири. Крім того, в порушення вимог ч.1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках передбачених законодавством, державний реєстратор Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10 здійснила реєстраційну дію на підставі копії правовстановлюючого документу, що була їй надана ОСОБА_8 При цьому, вказує позивач, фактично своїми діями реєстратор порушила законодавство, тим більше у відповідності до ч.1 ст.22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 3 ч.1 ст. 24 вказаного закону передбачається відмова в державній реєстрації права. ОСОБА_6 просить визнати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23106909 від 23.07.2015 року прийнятого державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10, - незаконним; і як наслідок незаконності вказаного рішення визнати Свідоцтво про право власності, серія та номер: 41135407 виданий Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції 23.07.2015 року недійсним.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_6 підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилався на доводи викладені в позовній заяві (а.с.2-6) та письмових поясненнях (а.с.76-77), додатково пояснив, що станом на день розгляду даної справи у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а саме Договір купівлі продажу квартири, посвідчений 01.12.1995 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу. Також зазначив, що на час розгляду справи в суді позивачка не зверталась до органів державної реєстрації з питання державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Підтвердив, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року позов ОСОБА_6 про визнання незаконними свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу квартири, визнання дій незаконними і визнання права власності на квартиру задоволено частково, в тому числі відмовлено у визнанні права власності за позивачкою на спірну квартиру з тих підстав, що таке її право в судовому порядку ніким не оспорюється. У теперішній час вказана цивільна справа перебуває в суді касаційної інстанції. Крім того, представник позивача зауважив, що третя особа ОСОБА_8, використавши недосконалість законодавства, шахрайським шляхом здійснив двічі продаж спірної квартири, з цього приводу позивачка зверталась до правоохоронних органів та відносно даного факту внесені відомості до ЄРДР.

Представник відповідачів ОСОБА_7 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_6, зазначила, що ОСОБА_7 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не є юридичною особою та не може бути відповідачем у справі. ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Чернігівській області не може бути відповідачем у справі, оскільки Чернігівське міське управління юстиції як юридичну особу публічного права ліквідовано 25 травня 2016 року. У звязку з припиненням повноважень Чернігівського міського управління юстиції з надання послуг у сфері державної реєстрації, усі реєстраційні справи у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було передано до ОСОБА_7 адміністративних послуг Чернігівської міської ради 27 квітня 2016 року. Таким чином, Чернігівська міська рада є правонаступником Чернігівського міського управління юстиції у сфері державної реєстрації прав, і саме Чернігівська міська рада повинна бути належним відповідачем у даній справі. Щодо законності рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23106909 від 23.07.2015 року прийнятого державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10 та як наслідок видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру представник відповідача ОСОБА_2 пояснила наступне. Статтею 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири позивачкою, було передбачено обовязковість нотаріального посвідчення та реєстрації цього договору за місцем знаходження квартири у Чернігівському МБТІ, про що нотаріусом прямо було зазначено у договорі купівлі-продажу квартири від 01.12.1995 року. Проте умова реєстрації вказаного договору в БТІ позивачкою виконана не була. На час звернення ОСОБА_8 до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції існувало свідоцтво про право власності на житло, згідно якого на спірну квартиру було два власника: ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Дане свідоцтво було видане та зареєстроване належним чином у Чернігівському МБТІ. На час прийняття оскаржуваного рішення діяв Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 07.07.2015 року та «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. за № 868. Відповідно пункту 48 вказаного «Порядку» була передбачена можливість проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, при цьому заявник подає завірену в установленому порядку органом, що видав документ, копію примірника втраченого , пошкодженого чи зіпсованого. Серед електронних копій документів, що надавались для проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_8, Державний реєстр прав містить копію свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1995 року, завірену Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації. Інших правовстановлюючих документів на вказану квартиру до 1 січня 2013 року зареєстровано в органах БТІ не було, тому 23.07.2015 р. державним реєстратором і було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на заміну втраченого свідоцтва на право власності на житло від 28.11.1995 року виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної Ради народних депутатів. Вважає, що в даному випадку державний реєстратор діяла на підставі діючого законодавства та в межах наданих повноважень, а тому просила у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_7 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_6, підтримала позицію та доводи представника відповідача ОСОБА_2

Представник третьої особи ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити, посилаючись на доводи викладені у письмових поясненнях щодо позову (а.с.34-37). Крім того, в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_5 подав заяву в порядку ч.11 ст. 83 ЦПК України, згідно якої просив вважати Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 01 грудня 1995 року документом, що викликає сумнів з приводу його достовірності (а.с. 105).

Представник третьої особи ОСОБА_7 адміністративних послуг Чернігівської міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі, посилався на доводи викладені у письмових поясненнях (а.с.59-61, 99), зокрема зазначив, що Чернігівська міська рада не є тим субєктом, який здійснював оскаржувані дії, на даний час відсутні будь-які підстави стверджувати, що Чернігівська міська рада та ОСОБА_7 адміністративних послуг Чернігівської міської ради є правонаступниками Чернігівського міського управління юстиції.

Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши їх наявними у справі доказами, встановив наступні факти та правовідносини та прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за Договором купівлі-продажу, посвідченим 01.12.1995 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 2202, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_6 купила однокімнатну квартиру загальною площею 27,9 кв.м., з кої житлова площа становить 16,6 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_4. Згідно вказаного договору, у відповідності зі ст. 227 Цивільного кодексу УРСР цей договір підлягає реєстрації за місцезнаходженням будинку у Чернігівському МБТІ (а.с.7-10,11).

Вказана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної Ради народних депутатів міста Чернігова 28 листопада 1995 року та зареєстрованого в Чернігівському МБТІ за р.№ 12-4702 (а.с.11, 39).

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на час виникнення вказаних правовідносин, визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таким чином, законом чітко передбачалась обов'язкова нотаріальна форма договору відчуження житлового будинку (квартири), наслідком недодержання якої є його недійсність та його подальша реєстрація органами місцевого самоврядування.

В період з 01.12.1995 року (з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3) до теперішнього часу (на момент ухвалення судом рішення у даній справі) позивач ОСОБА_6 з приводу реєстрації права власності на вказану квартиру до реєстраційних органів не зверталась, що підтверджено в судовому засіданні представником позивача, визнано сторонами та не оспорюється учасниками у справі.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10 вчинено реєстраційну дію, а саме реєстрацію права приватної спільної часткової власності ОСОБА_8 на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23106909 від 23.07.2015 року. Підставою виникнення права власності визначено свідоцтво про право власності, серія та номер 41135407 видане 23.07.2015, видавник: Реєстраційна служба Чернігівського міського управління юстиції (а.с.12-13).

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер 41135407 виданого 23.07.2015 року Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції про право приватної спільної часткової власності ОСОБА_8 на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, воно видане на заміну втраченого свідоцтва на право власності на житло від 28.11.1995 року виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної Ради народних депутатів (а.с.40).

Таким чином, оскаржуване позивачкою Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер 41135407, яке видане 23.07.2015 року Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції, посвідчує право власності ОСОБА_8 на частину нерухомого майна, яке виникло у нього 28.11.1995 року, тобто до укладення 01.12.1995 року договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Також судом встановлено, що на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора діяв Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 07.07.2015 року та «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. за № 868, пунктом 48 якого встановлено:

«Для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник подає органові державної реєстрації прав:

1) завірену в установленому порядку органом, що видавав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа;

2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє імя виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа).

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор органу державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності з видачею свідоцтва на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. У свідоцтві зазначається серія, номер, назва, дата видачі та субєкт, який здійснив видачу втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа.»

Як зазначено у позовній заяві та підтверджено у судовому засіданні представниками позивача та відповідачів у справі державний реєстратор Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10 вчинила реєстраційну дію на підставі копії правовстановлюючого документу свідоцтва на право власності на житло від 28.11.1995 року виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної Ради народних депутатів, що відповідало вимогам пункту 48 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. за № 868.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23106909 від 23.07.2015 року прийнятого державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10, - незаконним; так само і визнання Свідоцтва про право власності, серія та номер: 41135407 виданого Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції 23.07.2015 року недійсним.

Крім того, ОСОБА_6, звертаючись до суду з даним позовом, не навела обставин щодо відсутності умов для її звернення до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно з метою реєстрації її права власності на квартиру АДРЕСА_3, яке виникло, як зазначає позивач 01.12.1995 року, та отримання відмови в такій реєстрації з боку органів державної реєстрації, що приводить суд до висновку про невірно обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права.

На підставі викладеного, ст.19, 41 Конституції України, ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. за № 868, та керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: 14000, АДРЕСА_5) до ОСОБА_7 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (ідентифікаційний код юридичної особи 34924518, адреса місцезнаходження: 14000, м.Чернігів, проспект Миру, 43) та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (ідентифікаційний код юридичної особи 34924518, адреса місцезнаходження: 14000, м.Чернігів, проспект Миру, 43), треті особи: ОСОБА_7 адміністративних послуг Чернігівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 38271176, адреса місцезнаходження: 14032, м.Чернігів, вулиця Рокоссовського, 20-а), ОСОБА_8 (РНОКПП 7, адреса місця проживання: 16500, Чернігівська область, місто Бахмач, вулиця Південна, будинок 11), про визнання рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції незаконним та визнання свідоцтва про право власності недійсним, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складання повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м.Чернігова.

Повне рішення складене 05 червня 2018 року.

Головуючий - суддя І. В. Яременко