Справа № 168/784/18
Провадження № 2/168/296/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Старовижівської селищної ради Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Володимирська, 1Б, в смт. Стара Вижівка Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Володимирська, 1Б, в смт.Стара Вижівка Волинської області. 13 березня 2004 року її мати ОСОБА_4. померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини вищевказаного будинку. Вона та чоловік померлої - ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом, прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на відкриття спадщини. Таким чином, її батько ОСОБА_3 став власником 3/4 частки, а вона стала власником 1/2 частки будинку. Після смерті батька ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину за законом, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно.

У підготовче судове засідання позивач не зявилась, однак її представник ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що вони позов підтримують і просять його задовольнити, а справу розглядати без їхньої участі.

Представник Старовижівської селищної ради Волинської області у підготовче судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив справу розглядати за його відсутності.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в підготовче судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче судове засідання нотаріусом копії спадкової справи № 41-2017, заведеної після смерті ОСОБА_3, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_3 помер 16 вересня 2014 року (аркуш справи 10). За життя останній заповіту не складав (аркуш справи 49-52), позивач є спадкоємцем І черги за законом (аркуш справи 8-9). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш справи 47 зворот). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 немає.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Володимирська, 1Б, в смт. Стара Вижівка Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 28).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З наданих суду довідки та рішення Старовижівської селищної ради встановлено, що ОСОБА_3 належав житловий будинок, що знаходиться по вул.Володимирська, 1Б, в смт.Стара Вижівка Волинської області (попередня назва вулиці Кірова ) (аркуш 15, 57). У вказаному будинку ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований (аркуш справи 16-27). Рішенням виконкому Старовижівської селищної ради від 16 травня 1975 року № 36 надавався дозвіл для індивідуального житлового будівництва ОСОБА_3, здійснено винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку ОСОБА_3, що підтверджується відповідним актом (аркуш справи 12-13). Вказані факти свідчать про володіння і належність спадкового майна будинку, покійному ОСОБА_3

Позивачем виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок № 1Б по вул.Володимирська, в с.Стара Вижівка Волинської області (аркуш справи 29-35).

Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Старовижівській селищній раді Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнає (аркуш справи 43). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Володимирська, 1Б, в смт.Стара Вижівка Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_3, який помер 17 липня 2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у звязку з поданою про це письмовою заявою.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11, 13, 200, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Володимирська, 1Б, в смт. Стара Вижівка Волинської області.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1134 (тисяча сто тридцять чотири) грн. 22 (двадцять дві) коп. залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6