КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Скрипка О.І.
№22-ц/824/1729/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №754/6909/15-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, про визначення способу участі у вихованні дітей, -

В С Т А Н О В И В

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкоду спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, про визначення способу участі батька у вихованні дітей.

Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва 19.03.2008 року. Вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю. Починаючи з вересня 2008 року відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, чим порушує його права, як батька. Також відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування (розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації міста Києва №3742 від 22.12.2009 року), яким визначено способи участі батька у вихованні дітей.

Крім того, відповідач переховує дітей від нього, не повідомляє про зміну фактичного місця проживання (перебування) та місця навчання дітей, в зв'язку з чим він не має можливості брати активну участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми.

Ураховуючи наведене та з усіма уточненнями просив суд:

1.Зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні та цивільному спілкуванні з їх спільними малолітніми дітьми: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

2. Визначити наступний спосіб його участі у вихованні синів, а саме: дозволити його спільний відпочинок із синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в першу половину літніх канікул в період з 01 червня по 15 липня кожного року, в тому числі за межами території України, надавши йому дозвіл на оформлення та отримання документів (в тому числі паспортів) для тимчасового виїзду за межі території України неповнолітніх дітей, за відсутності згоди та супроводу матері ОСОБА_5 з поверненням дітей після відпочинку до місця проживання (перебування) матері ОСОБА_5

3. Зобов`язати відповідача ОСОБА_5:

- до 21 травня кожного року (за 10 днів до встановленого дня спільного відпочинку з дітьми) письмово повідомляти позивача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про фактичне місце перебування дітей, де він матиме можливість забрати дітей на спільний відпочинок;

- за 10 днів до зміни (переведення, вибуття із) навчального закладу, де навчаються діти, а також за 10 днів до початку нового навчального року письмово повідомляти його за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про назву та місцезнаходження нового навчального закладу, де будуть навчатись діти.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з їхніми спільними неповнолітніми дітьми: сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні синів: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме дозволено спільний відпочинок ОСОБА_3 із синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 протягом ? частини літніх канікул кожного року без присутності матері ОСОБА_5, за наявності її згоди на виїзд дітей, з поверненням дітей після відпочинку до місця проживання (перебування) матері ОСОБА_5.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача письмово повідомляти позивача про зміну місця проживання та навчання дітей та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог. В іншій частині просить рішення суду залишити без змін.

Зазначив, що відмовляючи в задоволенні цих вимог суд фактично повністю відмовив батьку дітей у його праві бути поінформованим про місце проживання (перебування) та про місце навчання його малолітніх дітей.

Відповідач створювала та продовжує створювати йому додаткові труднощі в пошуках нового навчального закладу, де навчаються діти, та місця проживання (фактичного перебування) малолітніх дітей.

Обраний ним спосіб захисту порушеного права у вигляді зобов'язання відповідача інформувати його про місце проживання (перебування) та про місце навчання його малолітніх дітей є найбільш ефективним способом захисту порушених прав та не суперечить діючому законодавству, а тому мав бути встановлений судом в оскаржуваному рішенні.

Заслухавши доповідь судді, позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2004 року, який розірвано рішенням суду від 29.03.2008 року (а.с.10-11 т.1).

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13-14 т.1).

Діти проживають разом з матір'ю ОСОБА_5

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_3 посилався на те, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, чим порушує його права, як батька, тому просив суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з їх спільними дітьми, а також визначити наступний спосіб його участі у вихованні синів, а саме: дозволити його спільний відпочинок із синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в першу половину літніх канікул в період з 01 червня по 15 липня кожного року, в тому числі за межами території України, надавши йому дозвіл на оформлення та отримання документів (в тому числі паспортів) для тимчасового виїзду за межі території України неповнолітніх дітей, за відсутності згоди та супроводу матері ОСОБА_5 з поверненням дітей після відпочинку до місця проживання (перебування) матері ОСОБА_5

Судом дані вимоги задоволено частково, а самезобов`язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з їхніми спільними дітьми, а також визначено наступний спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні синів: дозволено спільний відпочинок ОСОБА_3 із синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 протягом ? частини літніх канікул кожного року без присутності матері ОСОБА_5, за наявності її згоди на виїзд дітей, з поверненням дітей після відпочинку до місця проживання (перебування) матері ОСОБА_5.

Рішення суду в цій частині не оскаржується на набрало законної сили.

Також звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_3 просивсуд зобов`язати відповідача ОСОБА_5:

- до 21 травня кожного року (за 10 днів до встановленого дня спільного відпочинку з дітьми) письмово повідомляти позивача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про фактичне місце перебування дітей, де він матиме можливість забрати дітей на спільний відпочинок;

- за 10 днів до зміни (переведення, вибуття із) навчального закладу, де навчаються діти, а також за 10 днів до початку нового навчального року письмово повідомляти його за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про назву та місцезнаходження нового навчального закладу, де будуть навчатись діти.

Відмовляючи в задоволенні даних вимог суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не передбачені законом.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 даної статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Також ч.3 ст.16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Аналогічні положення містяться у ст.5 ЦПК України, якою передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_5 переховує дітей від нього, не повідомляє про зміну фактичного місця проживання (перебування) та місця навчання дітей, що створювало додаткові труднощі у пошуках нового навчального закладу. Відповідач вивезла дітей на постійне місце проживання за кордон без його згоди та відома, та фактично з 22 січня 2017 року діти постійно проживають за кодоном, у зв'язку з чим він не має можливості брати активну участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми.

Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У силу частин 2,3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2010 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про надання тимчасового дозволу на виїзд закордон неповнолітніх дітей без згоди батька задоволено. Надано ОСОБА_5 дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітніх громадян: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу другого з батьків - ОСОБА_3 (а.с.33 т.1)

Зазначеним рішенням не визначено конкретної країни слідування та період на який надано дозвіл.

Сторонами не заперечується, що на підставі цього рішення ОСОБА_5 разом з дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 виїхали за кордон на проживання.

Сторонами також не заперечується та матеріалами справи підтверджується, що відповідач неодноразово змінювала місце проживання, а також місце навчання дітей.

Матеріалами справи підтверджуються спроби відповідача на отримання інформації щодо місця проживання та місця навчання дітей.

Доказів того, що ОСОБА_5 повідомляла позивача про зміну місця проживання та місця навчання дітей матеріали справи не містять.

Крім того, обізнаність батька про місце знаходження дітей дасть можливість виконати рішення суду в частині задоволених вимог про участь батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді зобов'язання відповідача інформувати його про місце проживання (перебування) та про місце навчання його малолітніх дітей є найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача та не суперечить діючому законодавству, оскільки вчиняється в інтересах дітей.

Ураховуючи те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванню батька з дітьми та приховує від нього інформацію щодо місця проживання дітей та місця їхнього навчання, чим порушує принцип рівності прав кожного з батьків по відношенню до дітей, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання надавати інформацію щодо місця знаходження дітей та місця їхнього навчання та ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення даних вимог, зокрема, колегія суддів вважає за необхіднезобов'язати ОСОБА_5 - до 21 травня кожного року (за 10 днів до встановленого дня спільного відпочинку з дітьми) письмово повідомляти позивача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про фактичне місце перебування дітей, де він матиме можливість забрати дітей на спільний відпочинок; - за 10 днів до зміни (переведення, вибуття із) навчального закладу, де навчаються діти, а також за 10 днів до початку нового навчального року письмово повідомляти його за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про назву та місцезнаходження нового навчального закладу, де будуть навчатись діти.

В іншій частині рішення суду не оскаржується та набрало законної сили.

Керуючись статтею 16 ЦК України, статтями 141, 153, 157 СК України, статтями 5,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання надавати інформацію щодо місця знаходження дітей та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_5

- до 21 травня кожного року (за 10 днів до встановленого дня спільного відпочинку з дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2) письмово повідомляти ОСОБА_3 за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про фактичне місце перебування дітей, де він матиме можливість забрати дітей на спільний відпочинок;

- за 10 днів до зміни (переведення, вибуття із) навчального закладу, де навчаються ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також за 10 днів до початку нового навчального року письмово повідомляти ОСОБА_3, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орган опіки та піклування за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дітей, про назву та місцезнаходження нового навчального закладу, де будуть навчатись діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва