Провадження №2/712/2445/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, вказуючи, що з літа 2007 він з ОСОБА_3 почали проживати разом однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. 07.07.2011 він з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 150. В шлюбі народилось троє дітей: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, склалися неприязні стосунки між ними. Вказував, що все це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони припинили вести спільне господарство з початку літа 2017 року. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2018 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання.

29.11.2018 адвокатом відповідача скеровані до суду письмові пояснення, відповідно до яких відповідачка не заперечує стосовно прийняття судом рішення про розірвання шлюбу між сторонами, проте не визнає фактичних обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Вказала, що сторони з літа 2007 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. В подальшому 07.07.2011 між ними був зареєстрований шлюб. В період шлюбу у них народилося троє дітей: донька ОСОБА_5 та сини ОСОБА_8 і ОСОБА_6. Зазначила, що упродовж 2007-2010 років сторони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_3. Потім упродовж 2010 року близько півроку вони жили в АДРЕСА_1. Упродовж 2011-2013 років мешкали у квартирі АДРЕСА_2, а з 2013 до літа 2017 у квартирі АДРЕСА_3. З літа 2017 до 28.07.2018 сторони проживали у будинку в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області. Відмітила, що в результаті сварки відповідачка змушена була зібрати речі дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_6 позивач не віддав, та виїхати до заміського будинку в с. Коробівка Золотоніського району Черкаської області. Тому шлюбні стосунки та ведення спільного господарства фактично припинені з 28.07.2018.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Позивач додатково зазначив, що він з відповідачкою припинили шлюбні відносини та їх шлюб носить формальний характер, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного.

В судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти задоволення позову. Додатково відповідач зазначила, що фактично вони припинили вести спільне господарство з 28.07.2018, коли вона вимушена була поїхати з двома дітьми до заміського будинку в с. Коробівка через неприязні стосунки з позивачем. Син ОСОБА_9 залишився з позивачем.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що сторони 07.07.2011 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 150, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія І-СР № 074854 від 07.07.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

В шлюбі народилося троє дітей дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками записані позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3

В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться з 28.07.2018, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає.

Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Оскільки судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя, та, враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачкою, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, що призвело до фактичного розпаду сімї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 105 ч. 3, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 07 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 150 розірвати.

Позивач: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН 297620852, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серія НЕ 595728, виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області.

Відповідачка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серія НЕ 637843, виданий Золотоніським МВ УМВС України в Черкаській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Головуючий І.О.Мельник