Провадження № 2/521/1297/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Бєрової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд ухвалити рішення, яким ОСОБА_2 усунути від права на спадкування на ? частку квартири АДРЕСА_1 та ? частку земельної ділянки площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, після померлої ОСОБА_3. Визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, після смерті матері - ОСОБА_3. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області. Відповідачка по справі - її рідна сестра, тому після смерті ОСОБА_3 вони є спадкоємцями першої черги. Позивачка вказує, що ОСОБА_3 з 10 вересня 1998 року не працювала у зв'язку з виходом не пенсію та поганим станом здоров'я, отримувала невелику пенсію. Починаючи з 2012 року стан здоров'я матері погіршився, вона погано чула та погано бачила. 03 жовтня 2012 року їй проведено оперативне лікування катаракти ока, яке пройшло невдало, а 08 червня 2016 року у травмпункті поліклініки № 1 м. Одеси ОСОБА_3 було поставлено діагноз - закритий перелом правої шийки кістки стегна зі зміщенням, що підтверджується довідками з медичних установ. Після цієї травми мати не ходила, тому на час її знаходження на роботі позивачка вимушена була наймати сиділку для догляду за матір'ю. 31 жовтня 2016 року у ОСОБА_3 сталося гостре порушення мозкового кровообігу, була паралізована права частина тіла. Позивачка вказує, що коштів на лікування не вистачало, тому вона допомагала матері з придбанням ліків, сама за власний рахунок сплачувала комунальні послуги, купувала продукти харчування та інше. Коли не вистачало грошей на лікування та утримання матері, позивачка зверталася за допомогою до відповідачки ОСОБА_2, однак остання грубо їй відмовила. ОСОБА_3 ще декілька разів зверталася до відповідачки з проханням про матеріальну або фізичну допомогу у тому числі і після того як мати отримала перелом шийки стегна, однак відповідачка завжди їй відмовляла. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 умисно ухилялася від надання матері допомоги, яка її потребувала, тому що проживаючи поряд жодного разу не відвідала матір, уникала від обов'язку доглядати матір, свою поведінку пояснювала тим, що не бажає їй допомагати із-за судового процесу, який розглядався у 2010-2011 роках, результатом розгляду якого було прийняття судом рішення про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Оскільки відповідачка ОСОБА_2 мала можливість надавати матеріальну допомогу та допомогу за догляду за матір'ю, але ухилялася від свого обов'язку, хоча мати через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво була в безпорадному стані, ОСОБА_1 вважає справедливим прийняття судом рішення про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування щодо спадщини, яка відкрилася після смерті їхньої матері ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Просили суд ухвалити рішення, яким ОСОБА_2 усунути від права на спадкування на ? частку квартири АДРЕСА_1 та ? частку земельної ділянки площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, після померлої ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, після смерті ОСОБА_3.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги, пред'явлені до неї не визнала та пояснила суду, що позивачка по справі є її рідною сестрою, а померла ОСОБА_3 - її мати. Відповідачка вказувала, що між нею та сестрою склалися складні стосунки, тому що саме зусиллями ОСОБА_1 її та її сина, ОСОБА_4, за позовом її матері ОСОБА_3 було визнано такими, що втратили право користування у квартирі АДРЕСА_2. Судові процеси тривали роками, остаточне рішення набрало чинності у 2010 році, спірна квартира була приватизована ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках. Оскільки мати з сестрою не впускали її до квартири, яка була отримана її батьками ще до народження сестри, то після розлучення з чоловіком вона змушена була жити у квартирі колишнього чоловіка, а потім у орендованому житлі. Після того як вже не мала можливості сплачувати орендну плату, була змушена жити на місці де і працювала. Відповідачка вказувала, що на даний час проживає у гуртожитку ОНМУ і працює охоронником у Одеському національному морському університеті і хоча має невелику заробітну плату та пенсію, однак за життя матері намагалася допомогти їй грошима. Про хворобу матері дізналася від своїх співробітників, так як її сестра, ОСОБА_1, яка також працює в Одеському національному морському університеті викладачем, не повідомила їй про це. Відповідачка наголошувала, що не мала можливості допомагати матері фізично, так як позивач не пускала її до квартири. Вона запропонувала сестрі фінансову допомогу для лікування матері, але сестра відмовилась, вона постійно просила сестру надати можливість побачити матір, пустити її до квартири, однак та постійно відмовляла їй. Відповідачка просить суд відмовити у позові, оскільки ніколи не ухилялася від свого обов'язку від надання допомоги матері, навпаки бажала їй допомагати у тому числі і коштами, однак саме позивачка позбавила її такої можливості. ОСОБА_2 просила суд врахувати, що позов заявлено з єдиною метою лишити її спадщини та стати власницею всієї квартири та земельної ділянки.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, відповідачку, її представника, свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.04.2017 року, актовий запис № 3960, виданий Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 24 березня 2008 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської Ради та державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3.

Після її смерті у встановленому законом порядку до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися дві дочки померлої ОСОБА_3: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців) .

Згідно з ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі її не охоплення заповітом усієї частини спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Правилами статі 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя хто його пережив та батьки.

Згідно фотокопії спадкової справи, яка знаходиться в матеріалах справи, дві доньки померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в установленому законом порядку прийняли спадщину після її смерті.

Державним нотаріусом сьомої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, не видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з пред'явленням даного позову ОСОБА_1 та застосуванням судом заходів забезпечення позову шляхом заборони нотаріусу Сьомої одеської державної нотаріальної контори видавати ОСОБА_2 свідоцтво на право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, після померлої ОСОБА_3, до вирішення справи по суті.

Відповідно до положень частини 5 статі 1224 ЦК України за рішенням суду, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з частиною 6 цієї статті положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині.

В контексті ч.5 ст.1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Пленум Верховного суду України у пункті 6 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив судам, що правило абзацу 2 частини 3 статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Як роз'яснив ВСС України з розгляду Цивільних і кримінальних справ в п.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до положень частини 5 статі 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з частиною 6 цієї статті положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

В порядку з'ясування обставин, на які посилається ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог, встановлено наступне.

ОСОБА_3 померла у віці 79 років. Позивачка по справі: дочка померлої - ОСОБА_1, яка є співвласницею квартири АДРЕСА_3 та постійно проживала у зазначеній квартирі разом з матір'ю.

Відповідачка по справі: дочка померлої - ОСОБА_2, яка рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2010 року, прийнятим за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Обидві сторони є спадкоємицями щодо майна померлої ОСОБА_3 за законом та не оспорювали, що перебувають у складних стосунках саме з того часу, як їхньою матір'ю, ОСОБА_3, ініційований судовий спір з відповідачкою ОСОБА_2 Рідні сестри між собою не спілкуються.

В судовому засіданні позивачка вказувала, що саме вона у 2002 році допомогла відповідачці працевлаштуватися у Одеському національному морському університеті та саме за її допомогою у 2012 році відповідачку заселили до гуртожитку для аспірантів. Зазначені обставини викладені позивачкою письмово у відповіді на відгук та підтверджують пояснення відповідачки про її знаходження у скрутному матеріальному становищі, про те, що їй ніде було жити, про її проблеми з житлом.

В ході розгляду справи встановлено, та не заперечувалося всіма учасниками процесу, що ОСОБА_3 отримувала щомісячно пенсію за віком у розмірах, що відповідав прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб.

Для повного та всебічного розгляду справи позивачкою залучено до справи копію медичної картки ОСОБА_3 на 36-ти аркушах, копію направлення до 111 травматологічного відділення, копії чеків на придбання ліків та медичних матеріалів, копії документів про поховання. Судом досліджувалися документи медичної картки, з якої вбачається, що 03.10.2012 року ОСОБА_3 було проведено оперативне лікування щодо видалення катаракти. З медичної картки також вбачається, що ОСОБА_3 оглядав лікар, хвора ОСОБА_3 скаржилася на оніміння у лівих кінцівках, слабкість, вказувала що на кануні впала та не змогла встати. У медичній картці знаходиться запис від 31.10.2016 року про відмову ОСОБА_3 від госпіталізації.

В судовому засіданні позивачкою зазначалося, що після проведення оперативного лікування катаракти у 2012 році, мати самостійно рухалася, виходила на вулицю, відвідувала ринок до того часу доки не впала у 2016 році. Після падіння з дому не виходила, саме вона доглядала за матір'ю, в часи коли знаходилася на роботі винаймала сиділку. Разом з тим позивачкою нічого не вказувалося, що їхня мати ОСОБА_3, мала намір або пред'являла до суду позови до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на свої утримання або додаткових витрат на її лікування, як передбачено правилами статті 202, 203 СК України.

З цих підстав суд вважає, що доказів того, що померла потребувала коштів на придбання ліків і догляд, а її пенсії та грошових коштів які надавалися ОСОБА_1 було недостатньо, стороною позивача до суду не надано, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Не надано суду і доказів того, що покійна ОСОБА_3 потребувала в допомозі саме ОСОБА_2

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_6, яка розповіла суду, що працює разом з відповідачкою ОСОБА_2 у Одеському національному морському університеті, їй відомо, що ОСОБА_2 ніде було жити та деякий час вона ночувала на роботі. ОСОБА_6 розповіла що у її присутності відповідачка телефонувала матері з тим щоб привітати з днем народження, однак мати відмовилася розмовляти з дочкою.

Свідчення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, проте, що їм відомо, що догляд за померлою спадкодавицею здійснювала тільки її донька, ОСОБА_1, не є доказами свідомого ухилення іншої дочки спадкодавці від надання їй допомоги.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що її мати важко захворіла в останні роки життя, а саме влітку 2016 року впала, внаслідок чого була прикута до ліжка до часу смерті тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_1 також вказувала, що в період хвороби матері купувала за власні кошти ліки та медичні препарати, а після смерті здійснила поховання, на підтвердження чого надала чеки, квитанції, довідки, тощо.

Отже, факт хвороби, надання саме позивачкою допомоги спадкодавцю в період хвороби, придбання ліків має місце, однак ця обставина з огляду на те, що ОСОБА_2 сама є особою похилого віку, пенсіонеркою, мешкає у гуртожитку, не є безумовною підставою для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України і усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, оскільки для застосування цієї норми матеріального права мають бути суттєві обставини, ухилення для надання допомоги умисним.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене у мотивувальній частині рішення, судом не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 в тієї частині, що коли захворіла їхня з відповідачкою мати, то ОСОБА_2 не доглядала за нею, крім того, всі витрати пов'язані з похованням довелося сплачувати тільки їй, тому що ці обставини не можуть бути підставами для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом у спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3

З причин відсутності об'єктивних та беззаперечних доказів свідомого ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві, суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення її від права на спадкування.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,045 га під НОМЕР_1 у СТ «Хаджібей» СМ «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.1297 Цивільного кодексу України та п.4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для оформлення свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю необхідно надати оригінал правовстановлюючого документу на спадкову квартиру, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, експертну оцінку майна.

У спадкоємця, ОСОБА_1, знаходиться правовстановлювальний документ на спадкову квартиру та на земельну ділянку. Перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину є тільки не визнання саме позивачкою права ОСОБА_2 на частину спадкового майна. З цих підстав суд приходить до висновку, що після набрання рішенням законної сили позивачка не позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину законом у нотаріальній конторі де заведена спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Оскільки нотаріусом не відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в цієї частині.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 92, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України ст.ст.16, 1216,1224,1261 ЦК України суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в тридцятиденний термін. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.07.2018 року.

Головуючий: