Справа № 135/1301/18
Провадження № 2/135/377/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі

судового засідання Масняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у загальному позовному провадженні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_3., на обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на праві власності нерухоме майно. За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 15.12.2004 року, за яким вона та відповідачка є єдиними спадкоємцями. Зокрема, відповідно до заповіту, вона успадкувала житловий будинок НОМЕР_2 зі всіма господарськими та побутовими спорудами, розташований на території Ладижинської міської ради. Вона звернулася у встановлений законом термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а у подальшому - із заявою про оформлення спадщини. Однак, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у неї відсутній правоустановчий документ на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що унеможливлює оформлення спадщини.

У зв'язку з чим просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, належний на праві власності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала та просила розглянути заяву у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на праві власності нерухоме майно. За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 15.12.2004 року, за яким позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцями. Зокрема, відповідно до заповіту, ОСОБА_2 успадкувала житловий будинок НОМЕР_2 зі всіма господарськими та побутовими спорудами, розташований на території Ладижинської міської ради. ОСОБА_2 звернулася у встановлений законом термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а у подальшому - із заявою про оформлення спадщини. Однак, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у неї відсутній правоустановчий документ на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що унеможливлює оформлення спадщини.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що у відповідності до ст. 206 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню.

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Особливості розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду урегульовані нормами ст. 142 цього Кодексу. Зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову визначена позивачкою у сумі 280000 грн., а судовий збір відповідно становить 2 800,00грн.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду з цим позовом сплатила судовий збір у розмірі 2 800,00грн., а відповідачем ОСОБА_3 визнано позов на стадії підготовчого провадження, то згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України розподіл судових витрат необхідно здійснити таким чином: стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 1400,00 грн., та повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 1400,00 грн.

На підставі ст. ст. 3, 4, 12, 13, 77, 78, 79, 80, 141, 223, 259, 263-265, 352,354-356 ЦПК України, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1216 - 1218, 1265, 1267, 1268 - 1270, 1297, 1298 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), право власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 що позначаються: житловий будинок «А», загальною площею 129,3 кв.м., житловою площею 61,9 кв.м., веранда «а», вхідний майданчик «а1», сарай «Б»; сарай «В»; погріб «в»; веранда «б»; гараж«Г»; сарай «Д»; огорожа1-4; відкрита веранда «а3»; тамбур «а4»; житлова прибудова «А-І», у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 1400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя: