Справа № 417/5519/18
Провадження № 2/417/156/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

"26" червня 2018 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.

при секретарі Білянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спадкового майна в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спадкового майна в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,69 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай № НОМЕР_1, яка розташована на території Марківської селищної ради Луганської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого головою Марківської селищної ради від 02.04.2002 р. на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Марківської селищної ради від 21.12.2001 р.; на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Марківка Марківського району Луганської області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого головою Марківськї районної державної адміністрації від 25.12.1996 р. на підставі рішення Марківської районної державної адміністрації від 02.12.1996 р. № 466/4 та листа ГУ Держгеокадастру у Луганській області № 29-12-0.31-862/2-18 від 07.02.2018 року. Померлий батько ОСОБА_5 заповіт не склав, тому спадкування здійснюється за законом. Позивач та його мати ОСОБА_2 є спадкоємцями по закону першої черги, як син та дружина померлого ОСОБА_5, так як на момент його смерті вони постійно проживали з ним, а тому фактично прийняли спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має. Спадкодавець заповіт не залишив і таким чином частки у спадщині є рівними, тобто позивачу та його матері ОСОБА_5 належить по 1/2 частині спадкового майна.

На початку 2018 р. позивач звернувся до Марківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва, мотивуючи тим, що на момент смерті батька в житловому будинку по АДРЕСА_1, крім нього та матері ОСОБА_2, були зареєстровані рідні брат та сестра позивача, а відповідно діти померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому вважається, що вони з ними прийняли спадщину в рівних частинах. Тобто, позивачу може бути видане свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/4 (одну четверту) частину спадкового майна, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2018 р.

Відповідач ОСОБА_3 дійсно, як на час смерті батька та і на сьогодні, зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1 але з 2011 року відповідач не проживає за вказаною адресою, його особисті речі в житловому будинку відсутні, він має інше постійне місце проживання, яке на даний час позивачу не відоме, наміру приймати спадщину не виявляв, що свідчить про відсутність інтересу відповідача до об'єкту спадщини.

Відповідач ОСОБА_4 також на час смерті батька була зареєстрована в житловому будинку за вищезазначеною адресою, але з 2011 року там не проживає, наміру приймати спадщину не виявляла, має інше місце проживання та з 24.12.2013 року зареєстрована за новою адресою по АДРЕСА_2, де і мешкає зі своєю родиною на даний час.

Отже, на час відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом із спадкодавцем не проживали, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк не подавали, а тому вважаються такими, що спадщину не прийняли.

На підставі викладеного, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання Позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду письмову заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, прохає суд позов задовольнити. (а.с.96).

Представник позивача ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує, прохає суд позов задовольнити. (а.с.95).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти задоволення позову (а.с.86,87).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся - через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 20.06.2018 року №115 (6231). (а.с.93). Відзиву на позовну заяву до суду не надав, жодних заяв та клопотань за час розгляду справи від нього не надходило.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 16.04.2013 року (а.с.17).

Відповідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 є рідними дітьми померлого ОСОБА_5, що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 від 24.01.1986 року (а.с.6), серії НОМЕР_6 від 28.03.1991 року (а.с.12) та серії НОМЕР_7 від 24.11.1988 року (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_8 від 16.11.1975 року(а.с.9).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на:

- на земельну ділянку площею 5,69 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай № НОМЕР_1, яка розташована на території Марківської селищної ради Луганської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого головою Марківської селищної ради від 02.04.2002 р. на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Марківської селищної ради від 21.12.2001 р. (а.с.18);

- на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Марківка Марківського району Луганської області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого головою Марківськї районної державної адміністрації від 25.12.1996 р. на підставі рішення Марківської районної державної адміністрації від 02.12.1996 р. № 466/4 та листа ГУ Держгеокадастру у Луганській області № 29-12-0.31-862/2-18 від 07.02.2018 року (а.с.19, 30).

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) з фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Померлий ОСОБА_5 заповіт не склав, а тому спадкування здійснюється за законом.

Позивач та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями по закону першої черги, як син та дружина померлого ОСОБА_5, так як на момент його смерті вони постійно проживали з ним, а тому фактично прийняли спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 січня 2018 року, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є., було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, у вказаному житловому будинку разом з ним на момент смерті були зареєстровані - дружина ОСОБА_2, та діти померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому вважається, що вони прийняли спадщину в рівних частинах. Позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину за законом може належати лише 1/4 (одна четверта) частина спадкового майна (а.с.27).

Відповідач ОСОБА_3, як на час смерті спадкодавця так і на даний час, зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1 але з 2011 року відповідач не проживає за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_4 також на час смерті спадкодавця була зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_1, але з 2011 року там не проживає. З 24.12.2013 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, де мешкає на даний час.

Дані обставини підтверджуються домовою книгою, розпочатою 30.03.1990 р. (а.с.20-25), Довідкою про проживання, виданою Марківською селищною радою Марківського району Луганської області від 30.01.2018 р. за № 378 (а.с.28), Актом про проживання, складеним депутатом округу № 3 Марківської селищної ради Цициліним В.Ю. у присутності свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, згідно до якого станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 року за адресою АДРЕСА_1 фактично проживали ОСОБА_2, та ОСОБА_1 (а.с.29).

Таким чином суд встановив, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом із спадкодавцем не проживали, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк не подавали, а тому вважаються такими, що спадщину не прийняли.

Відповідно до п.п.4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На підставі п.230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року №20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882 поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, належним кожному із спадкоємців за законом або заповітом.

Згідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Згідно із ст. 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у

спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців маєправо на виділ його частки в натурі.

На підставі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 1278 ЦК України встановлює презумпцію рівності часток спадкоємців, яка може бути спростована лише заповітом. Вона не дозволяє спадкоємцям поділити спадщину на свій розсуд, одержавши при поділі частку меншу від встановленої законом або заповітом, а вимагає проведення поділу у суворій відповідності із спадковими частками.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.

Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку сторони не мають можливості, їх права підлягають судовому захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.15,16,1216,1217,1218,1220,1261,1268,1278 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спадкового майна в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Поділити спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, яке складається з земельної ділянки площею 5,69 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай № НОМЕР_1, яка розташована на території Марківської селищної ради Луганської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Марківка Марківського району Луганської області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_9 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/2 частці кожному.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,69 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай № НОМЕР_1, яка розташована на території Марківської селищної ради Луганської області, що належить ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на 1/2 частину земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Марківка Марківського району Луганської області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах, що належить ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,69 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай № НОМЕР_1, яка розташована на території Марківської селищної ради Луганської області, що належить ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право на 1/2 частину земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Марківка Марківського району Луганської області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах, що належить ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В.Рукас