Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа №686/3381/17

провадження № 61-33224св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В.О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2017 року у складі судді Палінчака О. М. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 липня 2017 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Костенка А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання та додаткових витрат на дітей.

В обґрунтування позову зазначила, за час шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами розірвано.

Дочка ОСОБА_6 є студенткою денної форми навчання першого курсу гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету, термін навчання у якому триває з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року, у зв'язку з чим дочка не має можливості влаштуватися на роботу для отримання самостійного заробітку.

Позивач не може досягти згоди з відповідачем щодо добровільної сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається.

ОСОБА_4понесла витрати на лікування дочки ОСОБА_7 у розмірі 21 458 грн та на лікування дочки ОСОБА_6 у розмірі 2 270 грн, а всього 23 755 грн.

З огляду на вказані обставини, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, яка продовжує навчання, у розмірі 1 000 грн щомісяця до закінчення навчання або досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку та витрати на лікування дітей у розмірі 11 878 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 31 липня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліменти на період навчання у розмірі 1 000 грн, починаючи з 17 лютого 2017 року і до закінчення навчання - 30 червня 2020 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Утримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_6навчання.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4додаткові витрати на лікування дітей у сумі 11 878 грн. У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежа за один місяць допущено до негайного виконання.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, яка навчається та потребує такої допомоги, тому стягнув з ОСОБА_5 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_6 щомісячно аліменти на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років у розмірі 1 000 грн. Позивач понесла витрати на лікування дітей у розмірі 23 755 грн, тому суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4додаткові витрати у сумі 11 878 грн.

У поданій у липні 2017 року касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надішли заперечення ОСОБА_4, в яких просить касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

01 червня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що з ним не було узгоджено лікування дітей в приватній клініці, судами безпідставно не взято до уваги, що витрати не підтверджено належними доказами. Лікарською документацією не підтверджується необхідність проходження лікування саме в приватній клініці «Меді-Дент», оскільки таке лікування дитини в приватній стоматологічній клініці не узгоджувалося з відповідачем.

Суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки показанням дочки ОСОБА_6, яка зазначала, що відповідач здійснює їй належну матеріальну допомогу та претензій до нього не має.

Заперечення на касаційну скаргу мотивовано тим, що позиція відповідача полягає у запереченні доказів, які належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом касаційної інстанції встановлено, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують з огляду на таке.

Судами встановлено, що сторони у справі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з 29 серпня 1997 року по 31 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилися дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дочка ОСОБА_6 навчається у Хмельницькому національному університеті на денній формі навчання на гуманітарно-педагогічному факультеті, строк навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2010 року.

У 2016 році ОСОБА_4 витрачено на лікування та встановлення брекет-системи зубів дочці ОСОБА_6 21 458 грн, а на лікування зубів дочки ОСОБА_7 - 2 270 грн, а всього - 23 755 грн.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, він зареєстрований як фізична особа-підприємець.

01 лютого 2017 року між Приватним підприємством «Оргтехсервіс» (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено договір оренди нерухомого майна, за яким орендодавець зобов'язується передати орендарю в користування приміщення гаража у м. Хмельницькому по вул. Пілотській, 10/2 з метою використання орендарем для ремонту та обслуговування автомобілів.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 переліком господарської діяльності зазначено: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Вказані обставини встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, яка навчається та потребує такої допомоги, тому висновок судів про стягнення на її користь щомісячно аліментів на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років у розмірі 1 000 грн, є обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Судами встановлено факт понесення позивачем витрат на лікування дітей у розмірі 23 755 грн, тому обґрунтованим є висновок, з урахуванням вимог частини першої статті 185 СК України, про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 додаткових витрат у розмірі 11 878 грн.

Обгрунтовуючи вказаний вище висновок, суди надали оцінку довідці головного лікаря стоматологічної клініки «Меді-Дент» ОСОБА_9 з переліком медичних процедур та їх вартості, які були надані дочкам ОСОБА_6 та ОСОБА_7, амбулаторним історіям хвороб дітей, товарним чекам про оплату вартості стоматологічних послуг, довідці головного лікаря стоматологічної клініки від 26 липня 2017 року, відповідно до якої позивач сплатила 23 755 грн витрат на лікування дочок.

З огляду на встановлені судами фактичні обставини, доводи касаційної скарги ОСОБА_5 зводяться до переоцінки доказів та свідчать лише про його незгоду з ухваленими у справі судовими рішеннями.

За змістом статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може надавати оцінку чи переоцінку доказам у справі, тому відхиляє доводи касаційної інстанції, які не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, постійна колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О.Кузнєцов

Г.І. Усик