Провадження №2/523/2143/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2018 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фірма «ЮВАС» ЛТД у вигляді ТОВ про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного надання ресторанних послуг, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив захистити його права споживача, вжити заходи впливу до посадових осіб господарюючого субєкта кафе «Бузина» щодо усунення порушення його прав та стягнути з фірми «ЮВАС» ЛТД у вигляді ТОВ місцезнаходження: м. Одеса, пр.-т Добровольського, 83, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що увечері 19 липня 2016 року ним було відвідано кафе «Бузина», що розташоване на вулиці Генерала Бочарова, 16а в місті Одесі, де він з друзями святкував день народження, та відпочиваючи на терасі, замовив кальян. Співробітник закладу, який виконував замовлення позивача стосовно кальяна, вимагав від нього оплати наданих йому послуг, та коли дізнався, що позивач бажає здійснити оплату послуг банківською карткою, запропонував йому пройти до зали кафе, де знаходився мобільний платіжний термінал. Однак, позивач відмовився проходити до приміщення для здійснення оплати, та стверджував, що працівники закладу зобовязані прийняти у нього оплату послуг саме на тому місці, де позивач відпочивав, тобто на терасі закладу. Поки позивач відходив від місця свого відпочинку, співробітники закладу прибрали його кальян, чим не дали можливості позивачу отримати послуги в повному обсязі. Для вирішення даного питання позивачем був викликаний адміністратор, який в свою чергу покликала охорону закладу, які погрожували позивачу заходами фізичного впливу та виражалися нецензурною лайкою в сторону позивача. За цих обставин позивач вимагав у співробітників закладу надання йому книги скарг, після отримання якої позивач до неї здійснив запис про порушення його прав споживача. Результатом даних подій, стали душевні страждання позивача, які він зазнав у звязку з тим, що його неодноразово ображали нецензурною лайкою, а також неодноразово погрожували фізичною розправою.

Згідно Ухвали суду від 06.10.2017 року було відкрито позовне провадження, Ухвалою суду від 15.02.2018 року, у звязку з набранням законної сили ЦПК України в новій редакції, суд перейшов до спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

19.02.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував проти позову та просив у вимогах відмовити повністю з тих підстав, що претензій з боку позивача щодо якості замовленого товару чи його заміни від позивача не надходило, стосовно пропозиції співробітника закладу розрахуватися в приміщенні кафе, позивачу було спокійно пояснено, що мобільний платіжний термінал має слабкий сигнал на літній терасі і можливий технічній збій при оплаті, тому доцільно увійти до приміщення та здійснити оплату там, на що позивач агресивно відреагував та почав ображати персонал. Також відповідач зазначає, що позивач був в стані алкогольного спяніння, персоналом кафе була прийнята позиція не брати оплати з позивача в даній ситуації, оскільки останній був напідпитку та поводив себе агресивно, чим спричиняв дискомфорт іншим клієнтам закладу. Саме з цієї причини, з метою мирного вирішення конфліктної ситуації, адміністратором кафе було прийнято рішення не брати оплати з позивача за надану йому послугу. Таким чином, на думку відповідача, персонал закладу всіляко сприяв позивачу у вільному виборі форм оплати наданих йому послуг та ніяк не обмежував його в використанні електронних платіжних засобів.

Позивачем через канцелярію суду було 12.04.2018 року подано відповідь на відзив, в якій позивач стверджує, що кальянщик не дочекавшись того моменту, як послуга буде надана в повному обсязі, неодноразово просив розрахуватися за послугу, однак розрахункового документу для оплати наданих послуг, як і можливості використати послугу в повному обсязі, йому не було надано. Позивач стверджує, що саме з цих причин персонал припинив вимагати від нього здійснити розрахунок за послугу. Щодо стану алкогольного спяніння, позивач вказує, що твердження представника позивача стосовного цього питання вигадані та безпідставні.

Додатком до відповіді на відзив було клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом витребування в кафе «Бузина», та/або фірма «ЮВАС» ЛТД у вигляді ТОВ запис камер спостереження від 19 липня 2016 року, на якому були зафіксовані події, які позивач виклав у позові.

25.06.2018 року до канцелярії суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач додатково зазначив з приводу клопотання позивача про забезпечення позову шляхом витребування відеозаписів, повідомивши, що камери в кафе «Бузина» працюють в режимі спостереження, а не відеозапису, тому надати відеозапис подій, які відбувалися 19 липня 2016 року, не є можливим.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та у позові відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що увечері 19 липня 2016 року позивачем було відвідано кафе «Бузина», що розташоване на вулиці Генерала Бочарова, 16а в місті Одесі, де позивач з друзями святкував день народження. Відпочиваючи на терасі, позивач замовив кальян, замовлення позивача стосовно кальяна було виконане, спір між сторонами виник з приводу місця розрахунку за надані послуги та можливості завершення процесу куріння кальяну.

Зазначені обставини сторонами не оспорювались та згідно ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

За заявою позивача ОСОБА_2 управлінням держпрожспоживслужби в Одеській області було здійснено перевірку та виявлено порушення п.10 Порядку провадження торгівельної діяльності..., за виявлені порушення складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.155 КУпАП, однак зі змісту ОСОБА_3 перевірки (а.с.24, 25) вбачається, що виявлені порушення жодного відношення до предмету даного спору не мають.

Інші обставини, на які посилається позивач, стосовно того, що під час куріння каляну з нього вимагали здійснити оплату за надану послугу, та поки позивач відходив від місця свого відпочинку, співробітники закладу прибрали його кальян, чим не дали можливості позивачу отримати послуги в повному обсязі; виклик адміністратора та охорони, їх погрози позивачеві заходами фізичного впливу, нецензурна лайка з їх сторони на адресу позивача, результатом чого стали душевні страждання позивача, які він зазнав у звязку з тим, що його неодноразово ображали нецензурною лайкою, а також неодноразово погрожували фізичною розправою, - не підтверджуються жодним належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст.ст.76-83 ЦПК України, а факт запису позивача у книзі відгуків і пропозицій щодо обставин відвідування кафе, є його особистим баченням ситуації та не є доказом.

Письмові пояснення друзів позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що були додані позивачем до відповіді на відзив, суд до уваги не приймає, оскільки дані особи є заінтересованими, форма і зміст пояснень ідентичні відповіді на відзив та клопотанню позивача про витребування доказів, ці особи судом не допитувались як свідки та не приводились до присяги з попередженням про кримінальну відповідальність і відповідних клопотань матеріали справи не містять, тому відповідач був позбавлений можливості скористатись правом та зясувати у вказаних осіб обставини, що стосуються справи, що є порушенням принципу змагальності сторін.

Жодних інших доказів чи додаткових доказів, з урахуванням відзиву відповідача, позивач до суду не надавав, клопотань про виклик та допит свідків не заявляв, на його клопотання про витребування відеозапису судом отримано інформацію від відповідача про неможливість надання такого доказу через відсутність технічної можливості збереження такої інформації взагалі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Зі змісту даних норм слідує, що зобов'язання щодо відшкодування шкоди виникає за наявності вини особи, протиправними діями якої завдана шкода. Однією із умов, яка утворює підставу відшкодування шкоди, є причинний зв'язок між цивільним правопорушенням та шкодою.

Як роз'яснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (зі змінами) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Також пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно зі ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України, передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

За встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд вважає вимоги позивача не доведеними жодним доказом та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК Українита згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ст.ст .1-18, 76, 77-81, 95, 133, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до фірми «ЮВАС» ЛТД у вигляді ТОВ про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного надання ресторанних послуг, відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1762 гривні 00 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.06.2018 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: