Ухвала

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 243/9880/17

провадження № 61-46719ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2 звернулися через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки подана з порушенням вимог пунктів 4, 6 частини другої

статті 392 ЦПК України.

Пунктами 4 та 6 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що апеляційним судом Донецької області постановлено ухвалу 27 вересня 2018 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від

25 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки повернуто заявнику.

Оскільки заявник у касаційній скарзі оскаржує ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року, а аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень дає підстави вважати датою постановлення ухвали апеляційним судом Донецької області саме 27 вересня 2018 року, тому заявнику слід уточнити прохальну частину, а саме сформулювати клопотання відносно оскаржуваних судових рішень із зазначенням їх дат ухвалення.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявник не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня

2018 року у розмірі 1 762,00 грн.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 352,40 грн (1 762,00 грн х 0,2).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є помилковими, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 12 грудня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило