Справа №366/505/18
Провадження № 2/366/207/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартовицької Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї 19933,57 грн. кредитної заборгованості, в тому числі: 7330,28 грн. - тіло кредиту, 5086,04 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 6091,84 грн. - нараховано пені та 1425,41 грн. штрафів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, отримавши згідно договору №б/н від 26.11.2014 року кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, свої кредитні зобов'язання виконує неналежним чином, що спричинило до виникнення зазначеного вище боргу станом на 28.01.2018 р.

ПАТ КБ «ПриватБАНК» своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалося, в поданій заяві просить розглядати справу без їх представника; не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Подала до канцелярії суду заяву, у якій просить врахувати, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне і те ж порушення (строків виконання зобовязання), порушує вимоги ст. 61 Конституції України. Крмі того, просила врахувати, що вона має двох малолітніх дітей ( 2103 та 2015 р.н.), які перебувають на її повному утриманні, на даний час у звязку з досягнення меншою дитиною 3 років вона немає доходу, має матір, яка є інвалідом 3 групи. Відповідач просить врахувавши ці обставини, зменшити розмір нарахованої пені, відмовити у стягненні штрафів. Просила справу розглядати без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що згідно умов договору про надання банківських послуг (анкета-заява клієнта про приєднання, Умови і правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), укладеного 26.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБАНК» та ОСОБА_1, банк надав відповідачу кредит на платіжну картку «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1000 грн., з базовою процентною ставкою за користування кредитними коштами 36,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач повинна була щомісячно погашати кредит, проценти за його користуванням та комісії згідно тарифів банку.

Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, то з огляду на приписи ст.ст.207, 634, 639, 642 ЦК України письмова форма даного правочину дотримана.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свої договірні зобов'язання виконувала неналежним чином: тіло кредиту, проценти за користування кредитними ресурсами та комісійні платежі у відповідності до умов договору нею сплачувалися нерегулярно, у зв'язку з чим, їй установою банку нараховувалися штрафні санкції. Заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБАНК» станом на 21.01.2018 року складає 19933,57 грн., з яких: 7330,28 грн. - тіло кредиту, 5086,04 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 6091,84 грн. - нараховано пені та 1425,41 грн. штрафів, що підтверджується наявними в справі банківськими розрахунково-платіжними документами, які є належними та допустимими доказами по справі.

ОСОБА_1МС. всупереч положенням ст.81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов'язань. Проте, у своїй заяві, поданій до суду вона фактично визнала позовні вимоги щодо заборгованості по тілу кредиту та нарахованих процентах.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17 відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Виходячи з аналізу п.2.1.1.7.6, п.2.1.1.12.6.1 кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), в ньому в порушення вимогст.61 Конституції України передбачено сплату пені в процентному відношенні при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту чи процентів, а також штраф при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж 30 днів, тобто фактично за одне і те ж порушення передбачено подвійну відповідальність одного виду (цивільно-правову) у виді як пені, нарахування якої передбачено ч.3 ст.549 ЦК України, так і штрафу, визначення розміру якого сторони передбачили в твердій грошовій сумі та у відсотковій складовій.

Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБАНК» про стягнення штрафів в сумі 1425,41 грн. (500,00 грн. - фіксована частина, 925,41 грн. - процентна складова) слід відмовити.

Щодо стягнення нарахованої пені суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Разом з тим згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Суд враховує, що відповідачка має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, матір відповідачки є інвалідом 3 групи довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0777154 від 27.06.2017 року. Відповідачка проживає з дітьми та матірю, що підтверджується довідкою Іванківської селищної ради № 1618 від 25.05.2018 року. Доходи відповідачки, як вбачається з наданої довідки, складались з щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини у сумі 860 грн. Найменша дитина ОСОБА_2, 18.06.2015 року досягла трирічного віку, відтак, зазначена допомога вже не виплачується.

Судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту у відповідачки становить 7330,28 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 5086,04 грн. Розмір нарахованої пені в сумі 6091,84 грн. значно перевищує розмір збитків, з урахуванням відсутності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання, і становить майже 50% від заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені, з урахуванням майнового стану сімї відповідачки, з 6091,84 грн. до 3045,92 грн.: із заяви відповідача убачається, що вона фактично визнали основний борг за кредитним договором та нарахованих відсотках, однак матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості, в тому числі і неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом і стягнення всієї нарахованої суми пені буде надмірним майновим тягарем не лише для відповідачки, але у для членів її сімю двох малолітніх дітей та матері-інваліда.

Частиною другою статті 616 ЦК України визначено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Конституційний суд України у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Враховуючи положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо балансу договірних прав та відносин, суд дійшов висновку, що розмір пені у сумі 3045,91 грн. є таким, що відповідає загальним засадам цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини справи, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими і підлягають частковому задоволенню: у сумі тіла кредиту, нарахованих відсотків, зменшеної суми пені та за винятком сум нарахованих штрафів.

Стягненню з відповідача підлягає сплачений позивачем судовий збір у сумі 1762 грн., який є мінімальним розміром, визначеним Законом України «Про судовий збір для юридичних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 526, 530, 610, 611, 625, 634, 651, 1046-1050, 1054 ЦК, ст. 2, 3, 19, 23,. 76-89, 141, 247, 258-268, 354 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ :

Позов ПАТ КБ «ПриватБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБАНК», , м. Київ, вул. Грушевського, 1д, заборгованість по кредитному договору №б/н від 26.11.2014 р. у сумі 15462,24 грн., з яких: 7330,28 грн. - тіло кредиту, 5086,04 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 3045,92 грн. - нарахованої пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБАНК» судовий збір в сумі 1762 грн.

У задоволенні решти вимог ПАТ КБ «ПриватБАНК» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (27.06.2018 року).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

СУДДЯ