ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/613/17 Номер провадження 22-ц/814/624/18Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А.Є. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Кузнєцової О.Ю, Чумак О.В.

секретар: Радько О.М.

за участю: позивача ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4

представника відповідача -Штучки Л.В.

представника третьої особи - Диканської селищної ради Полтавської області - Лях І.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств», треті особи: Диканська селищна рада Полтавської області, Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації Полтавської області, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються в його квартиру АДРЕСА_1 та 24 лютого і 15 березня 2017 року він отримав від відповідача повідомлення щодо порядку розрахунку вартості послуг з централізованого опалення у 2016-2017 роках та щодо наявності заборгованості з оплати таких послуг, яка станом на 01 березня 2017 року складала 23365,41 грн., а, станом на 14 червня 2017 року за ним рахувалася заборгованість у розмірі 27562,15 грн.

Вважає, що вартість централізованого опалення відповідачем розраховується з порушенням вимог чинного законодавства, за неправильними тарифами, а тому встановлений КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» розмір оплати послуг і нарахована сума заборгованості не відповідають дійсності.

Зазначає, що направлена ним відповідачу вимога про здійснення перерахунку вартості відповідних послуг залишилася без задоволення; відповідач оприлюднює відомості про наявність у нього заборгованості шляхом розміщення інформації біля входу в під'їзд, в якому він проживає, чим йому заподіяно моральну шкоду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив: визнати неправомірними дії КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» щодо нарахування йому заборгованості з оплати централізованого опалення у 2016-2017 роках за особовим рахунком НОМЕР_1 на загальну суму 27562,15 грн.; зобов'язати КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» здійснити перерахунок вартості вказаних послуг; стягнути з КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» на його користь 50000,00 грн. в рахунок компенсації завданої моральної шкоди.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Диканського комбінату комунальних підприємств про захист прав споживачів, відмовлено за безпідставністю.

Судовий збір у сумі 1920,00 грн. компенсовано за рахунок держави (т.1, 160-165).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року, залишено без змін (т.1, а.с.203-206).

Постановою Верховного Суду в складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29.11.2017 року скасовано.

Справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств», треті особи: Диканська селищна рада Полтавської області, Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації Полтавської області, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.68-75).

Відтак, з вказаним рішенням місцевого суду від 20.10.2017 року не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не вірно зазначено, що відповідач надає позивачу послуги з централізованого теплопостачання, оскільки ОСОБА_3 отримує послугу з централізованого опалення.

Вказує, що місцевий суд не взяв до уваги та не надав належної оцінки обґрунтованим твердження позивача про порушення законодавства Диканським ККП під час нарахування позивачу плати за послугу з централізованого опалення. Оскільки сума в 1137грн/Гкал є тарифом на теплову енергію у договірних відносинах між Диканським ККП і ПАТ «Укртрансгаз», а не тарифом на послугу з центрального опалення, яку має сплачувати позивач.

При цьому зазначає, що, оскільки позивач не є стороною договору купівлі-продажу теплової енергії від 31.10.2016 року №, не споживав теплову енергію, тому не має жодного відношення до тарифу на теплову енергію, встановленого для ПАТ «Укртрансгаз» постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року №989 та погодженого рішенням ВК Диканської селищної ради від 17.10.2016 року №196 для Диканського ККП.

Також, вказує, що місцевим судом не враховано, що рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №01-55-РШ від 27.06.2017 року вказане рішення ВК Диканської селищної ради було визнано таким, що порушує чинне законодавство.

Окрім того, вказує на невірність розрахунків, здійснених відповідачем при нарахуванні позивачу суми боргу за отримання послуг з централізованого опалення.

Зауважує, що позивачу незаконними діями відповідача було спричинено моральної шкоди, у задоволенні якої місцевим судом було безпідставно відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримав та прохав її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи - Диканської селищної ради Полтавської області - проти задоволення апеляційної скарги заперечували, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи убачається, встановлено судами та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_3 є наймачем (користувачем) квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією корінця ордеру на жиле приміщення (т.1, а.с.48).

Рішенням десятої (позачергової) сесії Диканської селищної ради четвертого скликання від 27 липня 2003 року, зокрема, створено Диканський КПП та затвердженого його статут (т.1, а.с.40).

15 серпня 2003 року між КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» (Виконавець) та ОСОБА_3 (Споживач) було укладено Договір, за умовами якого виконавець зобов'язався надавати споживачу та членам його сім'ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобов'язався своєчасно здійснювати оплату за ці послуги на умовах Договору (т.1, а.с.122).

Відповідно пункту 1.2 Договору предметом Договору є такі послуги: центральне опалення.

Згідно з пунктом 2.2 Договору в разі змін тарифів, діючих на час укладення Договору, за рішенням органів місцевого самоврядування, оплата споживачем наданих йому послуг здійснюється за новими цінами без зміни інших умов Договору.

Судами установлено, що рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 17 жовтня 2016 року №196 доручено КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» укласти договір купівлі-продажу теплової енергії з ПАТ «Укратрансгаз» та погоджено тарифи на теплову енергію у розмірі 1137 грн за 1 (одну) Гкал.

Вказаний розмір тарифу КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» використовував для розрахунку вартості послуги з централізованого опалення для споживачів, в тому числі для позивача.

31 жовтня 2016 року між КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» як споживачем та ПАТ «Укратрансгаз» як теплопостачальною організацією було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії, за яким теплопостачальна організація зобов'язалася постачати споживачу теплову енергію (теплоносій) у потрібних йому обсягах, а споживач - прийняти і оплатити теплову енергію за встановленими тарифами. Тарифи на теплову енергію, що споживається за цим договором, затверджені постановою НКРЕКП від 09 червня 2016 року №989 (т.1, а.с.51-54).

Також, судами встановлено та не заперечується сторонами по справі, що у 2016-2017 роках будинок по АДРЕСА_1, яка знаходиться у цьому будинку, не були обладнані будинковими та квартирними приладами обліку використаного тепла, тому відповідачем проводилися розрахунки розміру плати за послуги з централізованого опалення, виходячи з розміру спожитої теплової енергії котельні по АДРЕСА_1 з перерахунком на квадратні метри квартири (68,3 кв.м).

Відтак, КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» було нараховано ОСОБА_3 до сплати: за жовтень 2016 року - 20,352 Гкал, що становить 2670,18 грн., за листопад 2016 року - 45,879 Гкал, що становить 6019,31 грн., за грудень 2016 року - 60,255 Гкал, що становить 8588,89 грн., за січень 2017 року - 86,803 Гкал, що становить 12373,11 грн., за лютий 2017 року - 62,236 Гкал, що становить 10466,76 грн. (т.1, а.с.13-14).

Частину вказаних коштів за спожиту теплову енергію позивачем та його сім'єю було відшкодовано Управлінням соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації відповідно до визначених державою норм. Площа житла, на яку надається знижка, становить 21 кв.м опалюваної площі на кожну особу, що постійно проживає з позивачем у житловому приміщенні і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв.м на сім'ю, що становить 52,5 кв.м ((21х2)+10,5). Оплату централізованого опалення вказаної частини квартири позивача щомісячно компенсувала держава.

ОСОБА_3 щомісячно повинен був оплачувати централізоване опалення 15,8 кв.м його квартири, що становить 23% від її загальної площі. Однак, незважаючи на ці обставини, будь-яких дій щодо погашення заборгованості позивач не вчиняв, тобто порушував умови укладеного ним з відповідачем Договору.

Станом на 04 лютого 2017 року ОСОБА_3 було нараховано заборгованість з оплати централізованого опалення у розмірі 16045,34 грн. (т.1, а.с.7).

У подальшому, відповідно до списку боржників Диканського ККП станом на 14.06.2017 року за квартирою АДРЕСА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 рахується заборгованість у розмірі 27562,15 грн. (т.1, а.с.21).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив із наявності між сторонами договірних відносин, які повинні виконуватись відповідно до умов цього договору. КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» здійснювало позивачу постачання централізованого опалення, від отримання якого він не відмовлявся, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками з оплати за постачання централізованого опалення, згідно з якими позивачем частково вносилася плата, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні відносини.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

У зв'язку з тим, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

(Висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13).

Відповідно до частини першої ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу.

Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в ЗУ«Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті даного Закону (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

Як зазначено вище, 15 серпня 2003 року між КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання населенню послуг з теплопостачання, предметом якого (п. 1.2) є центральне опалення. (т.1, а.с.122).

Згідно з пунктом 2.2 Договору в разі змін тарифів, діючих на час укладення Договору, за рішенням органів місцевого самоврядування, оплата споживачем наданих йому послуг здійснюється за новими цінами без зміни інших умов Договору.

Так, рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 17 жовтня 2016 року №196 доручено КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» укласти договір купівлі-продажу теплової енергії з ПАТ «Укратрансгаз» та погоджено тарифи на теплову енергію у розмірі 1137 грн за 1(одну) Гкал, який і було укладено 31 жовтня 2016 року, за яким теплопостачальна організація зобов'язалася постачати споживачу теплову енергію (теплоносій) у потрібних йому обсягах, а споживач - прийняти і оплатити теплову енергію за встановленими тарифами. Тарифи на теплову енергію, що споживається за цим договором, затверджені постановою НКРЕКП від 09 червня 2016 року №989 (т.1, а.с.51-54).

Вказаний розмір тарифу - 1137,00 грн за 1(одну) Гкал, КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» використовував також і для розрахунку вартості послуги з централізованого опалення для споживачів, в тому числі для позивача.

Проте, з аналізу наведених вище положень закону та умов договорів, вбачається, що рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 17 жовтня 2016 року № 196 було погоджено тарифи на теплову енергію у розмірі 1137 грн за 1(одну) Гкал, саме у договірних відносинах між КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» та ПАТ «Укратрансгаз».

При цьому, на ОСОБА_3, як на споживача послуг з централізованого опалення за договором про надання населенню послуг з теплопостачання від 15 серпня 2003 року, укладеним між КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» та позивачем, не розповсюджується дія договору № купівлі-продажу теплової енергії від 31.10.2016 року, укладеного між КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» та ПАТ «Укратрансгаз», оскільки він не є стороною даних правовідносин.

Окрім того, позивач за договором про надання населенню послуг з теплопостачання від 15 серпня 2003 року, не є споживачем теплової енергії, а отримує послуги з центрального опалення,тому не має жодного відношення до тарифу на теплову енергію, встановленого для ПАТ «Укртрансгаз» постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року №989 та погодженого рішенням ВК Диканської селищної ради від 17.10.2016 року №196 для Диканського ККП.

Окрім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_9 до Диканської селищної ради, третя особа: Диканський комбінат комунальних підприємств, про визнання протиправними та скасування рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради від 03.08.2006 року №300 «Про визначення виконавців послуг з надання житлово-комунальних послуг» в частині визначення Диканського ККП виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії, з 26.04.2014 року.

Визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради від 17.10.2016 року №196 «Про погодження Диканському ККП тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року апеляційну скаргу Диканської селищної ради залишено без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року по справі №816/2487/17 залишено без змін.

Так, Постановою НКРЕКП «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року №1171» від 09.06.2016 року №1101», що введена в дію 01.07.2016 року, для ПАТ «Укртрансгаз встановлено тариф на централізоване опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 44,93 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість).

Згідно п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

З наведеного вбачається, що за відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії, плата за надану послугу з централізованого опалення споживачем повинна розраховуватися з урахуванням встановлено тарифу в розмірі 44,93 грн. за 1 кв.м. за місяць протягом періоду надання послуги.

Вказане також підтверджується наявною у матеріалах справи постановою апеляційного суду Полтавської області від 22.05.2018 року по справі за позовом Диканського ККП до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, якою рішення Диканського районного суду Полтавської області від 29.01.2018 року змінено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які проживають АДРЕСА_1 на користь Диканського ККП в рахунок відшкодування заборгованості за послуги централізованого опалення в сумі 1856,71 грн.

Вказана сума боргу була розрахована судом апеляційної інстанції з використанням як розрахункової величини визначеного Постановою НКРЕКП «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року №1171» від 09.06.2016 року №1101» для ПАТ «Укртрансгаз», тарифу на централізоване опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 44,93 грн. за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення.

Листом від 05.06.2018 року ОСОБА_3 повідомив Диканський ККП, що вказане рішення апеляційного суду Полтавської області від 22.05.2018 року добровільно виконано відповідачами та на підтвердження цього долучив квитанцію на суму 1856,71 грн.

Рішенням Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27 червня 2017 року №01/56-рш (т.1, а.с.22-28), визнано дії КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» щодо визначення розміру плати за послугу з централізованого опалення мешканцям багатоквартирних будинків смт. Диканька з порушенням порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку надання послуги з нарахування плати та приймання платежів за послугу з централізованого опалення, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

З наведеного вбачається, що КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» здійснювалося нарахування позивачу плати за послугу з централізованого опалення з порушенням встановленого законодавством порядку, оскільки як розрахункова величина при здійсненні розрахунків в основу брався тариф за теплову енергію у розмірі - 1137 грн. за 1Гкал, що, з урахуванням вище викладеного, є неприпустимим та безпідставним.

Колегія суддів, аналізуючи докази, кожен окремо та в їх сукупності, приходить до висновку, що дії КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» щодо нарахування позивачу заборгованості з оплати централізованого опалення у 2016-2017 роках за особовим рахунком НОМЕР_1 на загальну суму 27562,15 грн. є неправомірними, оскільки відповідний розрахунок було здійснено з порушенням вимог закону.

Висновок суду першої інстанції стосовно того, що здійснення перерахунків споживачам, в тому числі і позивачу по справі, з централізованого опалення може привести до порушення порядку розрахунків між Диканським КПП та ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", визначених умовами договору, колегія суддів вважає безпідставним, та до уваги не приймає, оскільки наведене виходить за межі позовних вимог, не є предметом даного судового розгляду та не може вплинути на висновок суду про наявність підстав для визнання неправомірними дій КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» при нарахуванні позивачу суми боргу, яке відбулось в порушення вимог закону.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.11.2018 року прийнято відмову позивача від позову в частині позовних вимог щодо зобов'язання Диканського комбінату комунальних підприємств вчинити дію, а саме здійснити перерахунок вартості наданої ОСОБА_3 послуги централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років по особовому рахунку НОМЕР_1.

Закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Визнано нечинним рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року в частині позовної вимоги щодо зобов'язання Диканського комбінату комунальних підприємств вчинити дію, а саме здійснити перерахунок вартості наданої ОСОБА_3 послуги централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років по особовому рахунку НОМЕР_1.

Відтак, оскільки позов в частині зобов'язання Диканського комбінату комунальних підприємств вчинити дію, а саме здійснити перерахунок вартості наданої ОСОБА_3 послуги централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років по особовому рахунку НОМЕР_1, закрито провадженням у зв'язку з відмовою позивача від позову, рішення місцевого суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч.4 ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який, в тому числі, регулює правовідносини, що виникають з договорів банківського вкладу, передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

(Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-1575цс16 від 9 листопада 2016 року).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що ні чинним законодавством, ні договором про надання населенню послуг з теплопостачання від 15 серпня 2003 року, укладеним між позивачем та відповідачем, не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із здійсненням КП «Диканський ККП» неправомірних розрахунків суми боргу за надані послуги з централізованого опалення.

З урахування наведеного, правило статті 1167 ЦК України, на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі даного позову та апеляційної скарги позивач був звільнений від сплати судового збору згідно ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», то з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір за одну задоволену немайнову вимогу у розмірі 640,00 грн. (за подачу позовної заяви) та 960,00 грн. (за подачу апеляційної скарги), а всього 1600,00 грн.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року ,- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимогиОСОБА_3 до Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств», треті особи: Диканська селищна рада Полтавської області, Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації Полтавської області, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств» щодо нарахування ОСОБА_3 заборгованості з оплати послуги централізованого опалення в опалювальний період 2016-2017 років за особовим рахунком НОМЕР_1 на загальну суму 27562,15 (двадцять сім тисяч п'ятсот шістдесят дві гривні 15 коп.) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств» судовий збір у сумі 1600,00 (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.) грн. в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Т.О. Кривчун

СУДДІ : О.Ю. Кузнєцова

О.В. Чумак