Провадження № 2/235/1662/18
Справа № 235/4076/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Полуянчик В.В.
представника відповідача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
В липні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 червня 2007 року між нею та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 190.
Під час шлюбу, а саме 10 грудня 2007 року, у них народилась дочка ОСОБА_5.
Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року з відповідача стягуються аліменти на її користь в розмірі 1/4частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2013 року шлюб між ними було розірвано.
23 вересня 2017 року між нею та ОСОБА_6 був укладений шлюб, в результаті якого вона змінила прізвище на «Гайдаш».
З часу ухвалення заочного рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячнодо теперішнього часу потреби на утримання дитини значним чином збільшились: не теперішній час дитина навчається у школі, а станом на момент ухвалення рішення ОСОБА_7 була дошкільного віку. Відповідач, крім аліментів, жодної іншої допомоги у вихованні та утриманні дитини їй не надає.
Дитина потребує належного харчування, а ціни на продукти харчування станом на сьогоднішній день значним чином зросли порівняно з 2012 роком. Значним чино збільшились витрати на оплату житлово-комунальних послуг, на одяг тощо, які необхідні для належного життя та утримання дочки, на створення для неї необхідних умов для її розвитку та навчання.
Враховуючи той факт, що нормами чинного законодавства на сьогоднішній день передбачено, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% розміру прожиткового мінімуму, а заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року було ухвалено стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, просила збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.4-7).
23 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2008 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання дочки ОСОБА_8, 01.08.2006р.н., починаючи з 05.08.2008р. до досягнення дитиною повноліття, заборгованості по аліментам не має.
Згідно рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання дочки ОСОБА_7, 10.12.2007р.н., починаючи з 23.07.2012р.н., до досягнення дитиною повноліття, заборгованості по аліментам не має.
Весь час він сплачував аліменти в значно більшому розмірі, ніж це було встановлено рішеннями суду, з позовом про зменшення розміру аліментів не звертався, хоча і має на це право, так як хотів, щоб його діти були належно забезпечені.
ОСОБА_3 вводить суд в оману, зазначаючи, що він не надає жодної допомоги у вихованні та утриманні дитини, доказів цьому не надала.
Насправді він займається здоровям дитини на рівні з відповідачем, що підтверджується чеками та квитанціями з лікувальних закладів. Він зустрічається з дитиною, купує їй подарунки, переводить на картку дитини гроші для забезпечення її власних потреб.
На момент ухвалення заочного рішення від 11 жовтня 2012 року про стягнення аліментів він працював в ПП «Комунальне автотранспортне підприємство», де отримував високу заробітну плату, що давало йому змогу утримувати дітей.
В 2014 році його було звільнено. В 2017 році його було прийнято на тимчасову посаду оператора опалювального сезону. В червні 2017 року був прийнятий на посаду інженера, де працює і на теперішній час, отримуючи заробітну плату за вирахуванням податків в розмірі 3220 грн.
На підставі наведеного, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_7, 10.12.2007р.н., за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_8, 01.08.2006р.н., за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2008 року з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.23-26).
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом обєднані в одне провадження з первісним позовом (а.с.49).
У встановлений судом строк ОСОБА_3 надала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому послалась на час визначення аліментів на утримання її дочки, а також на час подання зустрічного позову у ОСОБА_4 вже було двоє дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8. З огляду на викладене, зменшення розміру аліментів з підстав зміни сімейного стану платника аліментів унеможливлюється, оскільки відсутня сама зміна його сімейного стану.
Позивачем не надано доказів, що підтверджують погіршення матеріального становища ОСОБА_4 на момент встановлення аліментів, що стягуються на її користь, порівняно з теперішнім часом. Не відомо про розмір заробітної плати ОСОБА_4 під час йог роботи в ПП «Комунальне автотранспортне підприємство» належними доказами, зокрема, довідкою про заробітну плату, не підтверджено розмір його заробітної плати на посаді інженера, яку він обіймає на сьогоднішній день. Тому твердження ОСОБА_4 про погіршення його матеріального стану на теперішній час вважала необґрунтованими.
ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні дочки ОСОБА_5, не навідує її, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її шкільним життям, до школи навідувався лише двічі.
Її позовні вимоги до ОСОБА_4 направлені лише на приведення у відповідність із чинним на сьогоднішній час встановлений СК України мінімального гарантованого законом розміру аліментів.
На підставі наведеного, просила її первісний позов задовольнити, відмовити в зустрічному позові ОСОБА_4 (а.с.64-67).
Позивач в судове засідання не зявилась, заявила клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності, задовольнити її позов, у зустрічному позові відмовити.
Відповідач в судове засідання не зявився, надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, задовольнити його зустрічний позов, у первісному позові відмовити.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримала зустрічний позов, проти первісного позову заперечувала з підстав, зазначених в зустрічній позовній заяві.
Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позов не визнала, пояснивши, що відповідач не приймає участі у вихованні дочки ОСОБА_8, сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 500-600 грн. щомісячно, яких не вистачає на задоволення потреб дитини.
Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні первісного та зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2008 року, що набрало законної сили 30.09.2008р., з ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дочки ОСОБА_8, 01.08.2006р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 05.08.2008р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.30).
Відповідач ОСОБА_9 змінила прізвище на «Романенко» у звязку із реєстрацією нею 22 червня 2013 року шлюбу з ОСОБА_10 (а.с.62).
Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 23 червня 2007 року по 12 грудня 2013 року, який розірвано рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2013 року, що набрало законної сили 12 грудня 2013 року (а.с.11).
Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року, що набрало законної сили 22 жовтня 2012 року, з ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання дочки ОСОБА_7, 10.12.2007р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 23.07.2012р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).
Позивач змінила прізвище на «Гайдаш» у звязку із реєстрацією нею 23 вересня 2017 року шлюбу з ОСОБА_6 (а.с.12).
Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частин першої, другої ст.141 СК України батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно зі ст.182 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захист права дитини на належне утримання» від 17 травня 2017 року № 2037-У111, що набрав законної сили 28.08.2018р., зокрема, була внесені зміни до ст.182 СК України, а саме частину другу цієї статті викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до розяснень Верховного Суду України, що містяться в абз.4 п.17 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Отже, питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.
На підставі наведеного в позові ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів необхідно відмовити.
Згідно із записами в трудовій книжці відповідача ОСОБА_4 станом на дату ухвалення рішення судом про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання дочки ОСОБА_12, 01.08.2006р.н., відповідач працював в ТОВ «Дон-Агроінвет» в якості водія легкового автомобіля, а станом на дату ухвалення рішення судом про стягнення аліментів на користь ОСОБА_13 на утримання дочки ОСОБА_5, 10.12.2007р.н., - в ДП «ВК «Краснолиманська» в якості водія автотранспортного засобу, на теперішній час ОСОБА_4 працює в ТОВ «ЛДЦ «Нео Скін» в якості інженера (а.с.40, 41).
Згідно постанови відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звернення стягнення на доходи боржника з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 на утримання дочки ОСОБА_5, 10.12.2007р.н., стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття у ТОВ «ЛДЦ «Нео Скін» (а.с.32).
Зі звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «ЛДЦ «Нео Скін» за вих. № 36 від 25.07.2018р. за період з 01.02.2018р. по 31.03.2018р. в лютому та березні 2018 року ОСОБА_4 нараховано зарплату з утриманням податків та інших обовязкових платежів, а також аліментів в розмірі 1/4 частини (0,25) в сумі 2354,62 грн. (3900 грн. 760,50 грн. 784,88 грн.) (а.с.39).
Щомісячно відповідачем перераховується на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_12, 01.08.2006р.н., в розмірі 500-600 грн.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів погіршення свого матеріального стану відповідачем суду не надано.
Визначений рішенням судів розмір аліментів відповідає вимогам Сімейного кодексу, а його зменшення у звязку з тим, що на утриманні ОСОБА_4 знаходиться також ще один утриманець без підтвердження погіршення його матеріального стану, буде суперечити інтересам дітей. Наявність у нього другого утриманця не тягне за собою автоматичної зміни розміру аліментів.
Крім того, розмір аліментів, що стягується з відповідача на підставі рішень судів, не перевищує 50% його заробітної плати.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у звязку з відмовою в первісному та зустрічному позовах понесені сторонами витрати по сплаті судового збору відшкодуванню е підлягають (а.с.1, 2, 22).
Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. ст.141, 180, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити повністю.
В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_3, м. Покровськ Донецької області, мікрорайон ШахтарськийАДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач: ОСОБА_4, с. Перше Травня Покровського району Донецької області, вулиця Радянська, 13, РНОКПП НОМЕР_2.
Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2, с. Звірове Покровського району Донецької області, вулиця Гагаріна, будинок 46, РНОКПП НОМЕР_3.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 21 листопада 2018 року. Повне рішення складене 3 грудня 2018 року.
Суддя Г.В. Назаренко