Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

28 листопада 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі - Кваші С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 - для опису квартири за вищезазначеною адресою.

Згідно ч.2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець просив суд розглядати справу без його участі.

Ухвалою суду подання розглянуте у відсутність представника Центрального відділу державної виконавчої служби, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

На виконанні в Центральному ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №17386 від 28.08.2017 р., виданого привтаним нотаріусом КМНО ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСоцбанк" заборгованість за іпотечним джоговором в сумі 363 000,37 грн.

03.11.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

При здійсненні виходу за адресою боржника, державним виконавцем встановлено, що боржника за вказаному виконавчому документі адресою не виявлено.

Згідно Іпотечного договору від 6 червня 2007 року, ОСОБА_2 передає в іпотеку АКБ "Укрсоцбанк" у якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за договором кредиту №640/266-К266, від 06.06.2007 р., а саме повернення кредиту у сумі 28700,00 доларів США, укладеним між АКБ "УкрСоцбанк" та ОСОБА_2 наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 05 серпня 1999 року за реєстровим №3796 приватним нотаріусом ММНО ОСОБА_4, зареєстрованого в КП "ММБТІ" 10 вересня 1999 р. за реєстр. №16045.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. №1304 VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку",якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно доРішення Конституційного Суду України у справі №4-рп/2011 від 31.05.2011 р. щодо офіційного тлумачення положень частини першоїстатті 376 ЦПК Україниу взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 роз'яснено, щоКонституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина другастатті 3 Конституції України).Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбаченихКонституцією України(частина першастатті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, другастатті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першоюстатті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено вКонституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина першастатті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованихКонституцієюі законами України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідності примусового проникнення до квартири АДРЕСА_3. Державним виконавцем не надано суду доказів чи дотриманий порядок проведення виконавчих дій, чи повідомлявся боржник про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житлового будинку у відведений для цього час, не доведено виконання державним виконавцем всіх заходів для забезпечення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, а тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали суду.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.