Ленінський районний суд м.Полтави
Провадження № 2/553/1034/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.11.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Камуз Я.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Державного ощадного банку України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У груднів 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Октябрський районний суд м. Полтави з позовом до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12 березня 1992 року його батьки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та він, поклали 6000 крб. на рахунок № 07200021 у філії №8392/076 Державного Ощадного Банку України Ленінського району м. Полтави, що на той час знаходився за адресою: вул. Нариманівська, буд.2. За умовами договору 8 років вони не мали права знімати гроші з рахунку, тому що вклад був довгостроковим. Гроші заробляли тяжкою працею. Батьки померли 11 років тому. Знайшовши книжку, він звернувся до «Ощадбанку» і одержав відповідь, що залишок на рахунку становить 1 грн.71 коп. За умовами вкладу, зробленого 12.03.1992 р., за 24 роки по вкладу накопичено 47 466,50 грн. Враховуючи інфляцію, позивач просив стягнути 1 993 593 грн..

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, в якому вказував, що за умовами вкладу, зробленого 12.03.1992 р., за 26 роки з врахуванням інфляції становить 2 368 339 грн. 68 коп..

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що до цього часу відповідач грошові кошти не повернув.

Представник відповідача в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позову, в звязку з безпідстасністю.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Суд, вислухавши сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 1992 року у філії №8392/076 Державного Ощадного Банку України Ленінського району м. Полтави на ім»я ОСОБА_3 відкрито рахунок № 07200021на суму 6 000 крб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про його народження від 26 серпня 1959 року.

Згідно свідоцтва про смерть від 24 березня 2003 року ОСОБА_3 померла 23 березня 2003 року.

Так, після 12.03.1992 року вкладник ОСОБА_3 поповнень рахунку готівковими коштами не здійснювала, лише нарахувалися відсотки:

31.12.1992 року на суму 6000 карбованців нараховані річні відсотки 1187,50 карбованців. Залишок склав 7187,50 карбованців.

30.06.1993 року проведено округлення суми до повних карбованців залишок коштів склав 7187 карбованців .

31.12.1993 року на суму 7187 крб. нараховані річні відсотки в сумі 10801 карбованців, залишок становить 17988 карбованців.

31.12.1994 року на суму 17988 крб. нараховані річні відсотки в сумі 34212 карбованців, залишок - 52200 карбованців.

15.06.1995 року проведено 70 % індексацію , станом на 31.12.1993 року, на залишок вкладу 17988 карбованців з округленням до 500 крб. (сума індексації 12500 крб.), залишок склав 64700 карбованців.

31.12.1995 року нараховані річні відсотки ,на суму 64700 карбованців, в сумі 45300 карбованців, залишок склав 110000 карбованців.

Відповідно до Указу Президента України №762/96 від 25.08.1996 року «Про грошову реформу в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1002 від 26.08. 1996 року «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізмів контролю за переглядом цін та іраіуванням вартісних показників в умовах грошової реформи», у вересні 1996 року в країні було проведено грошову реформу. Українські карбованці підлягали обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100 000 карбованців на 1 гривню.

В установах Ощадного банку України по всіх рахунках було проведено переоцінку залишків вкладів у такому ж співвідношенні, у зв'язку з чим станом на 2.09.1996 року залишок по рахунку № 072000211 клієнта ОСОБА_3 становив 01 грн. 10 коп. На залишок 01 грн.10 коп. нараховувалися відсотки. 31.12.1996 року нараховані річні відсотки в сумі 0,33 грн., 31.12.1997 року нараховані річні відсотки в сумі 0,14 грн., 31.12.1998 року нараховані річні відсотки в сумі 0,08 грн., 25.10.1999 року нараховані річні відсотки в сумі 0,06 грн., залишок становив - 1,71 грн.

Згідно постанови № 537 ПАТ «Державний ощадний банк України» від 6.08.2013 року та ч.2 ст. 1075 Цивільного кодексу України, банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це.

1 вересня 2013 року в установах банку було розміщене письмове попередження про необхідність протягом двох місяців з моменту попередження відновити суму на рахунку до розміру не меншого від початкового внеску , встановленого Порядком. Так як протягом двох місяців з дня повідомлення Клієнт не вчинив дій щодо відновлення суми на рахунку до розміру не менше 10 (десяти) гривень, банк і клієнт вважають, що клієнт у такий спосіб дав згоду на розірвання договору, закриття рахунку та списання коштів з рахунку з метою сплати комісійної винагороди за закриття рахунку за ініціативою банку.

Оскільки протягом трьох років по рахунку № 072000211 не здійснювались операції та сума грошових коштів, що зберігалася на вказаному рахунку ( 1,71 грн.) , залишилася меншою від мінімального розміру (10 (десяти) гривень), рахунок № 072000211 відкритий на ім'я ОСОБА_3 був списаний 12 листопада 2013 року.

Встановлені судом обставини не заперечувались і самим позивачем.

Дані обставини встановлені рядом рішень Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2014 та від 27 січня 2015 року, 02 грудня 2015 року, 29 червня 2016 року, які були перевірені апеляційною інстанцією, та якими встановлено, що рахунок № 07200021, відкритий на ім'я ОСОБА_3, списаний 12 листопада 2013 року, так як на ньому залишок становив 1 грн.71 коп..

При цьому, слід звернути увагу на те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, про набуття саме ним права на грошовий вклад, який був розміщений у відділенні позивача та відкритий на імя ОСОБА_3. Полряд з цим, позивач підтвердив, що право на спадщину після померлої ОСОБА_3 ним не оформлювалося в нотаріальній конторі.

Надані позивачем листування з установою банку відповідача та сімейні фото не можуть бути прийняті судом, як належні та допусимі докази права вимоги позивача за вкладом, відкритим на імя ОСОБА_3.

У відповідності зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не оформив спадкові права на майно померлої 23 березня 2003 року ОСОБА_5, на ім'я якої було відкрито рахунок № 07200021 у філії № 8392/076 Державного Ощадного банку України Ленінського району м. Полтави, та не набув права на цей вклад, вказаний рахунок списаний, а тому суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1075 ЦК, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, су, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_6