Справа № 462/4402/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1471/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

адвоката ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 23 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Управління державної реєстрації Львівської міської ради, в кінцевій редакції позовних вимог якого просив суд: 1) визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради № 4329 від 29.01.2015 року «Про затвердження громадянам проектів землеустрою і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою і передання ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 891 кв.м. для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 (в подальшому - «спірна земельна ділянка»); 2) скасувати рішення державного реєстратора від 20.03.2015 року про державну реєстрацію прав спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та 3) визнати недійсним свідоцтво про право власності № 35957487 від 06.04.2015 року про право власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку (т.1, а.с. 1-5, 150, 274).

Оскаржуваною ухвалою закрито провадження у вище згаданій справі в частині визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради № 4329 від 29.01.2015 року «Про затвердження громадянам проектів землеустрою і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок»: з тих підстав, що спір в цій частині підвідомчий адміністративному суду(т.2, а.с. 27).

Згадану ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що даний спір стосується прав позивача на користування земельною ділянкою для доступу до будинку, співвласником якого він є, із вулиці загального користування, тобто - захисту його цивільних прав та інтересів, а відтак висновок суду про те, що даний спір в частині оскарження ним ухвали Львівської міської ради підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, вважає помилковим (т.2, а.с. 30-31).

Відповідачі, будучи своєчасно (01.06.2018 року) належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (т.2, а.с. 38-51), в судове засідання не з'явилися і явку своїх представників не забезпечили.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подали до суду письмовий Відзив на апеляційну скаргу (т.2, а.с. 63-64), а відповідач ОСОБА_5 - також і заяву про відкладення розгляду справи: з посиланням на те, що його адвокат Масляний Ю.А. «в час слухання справи перебуватиме за межами Львова» (т.2, а.с. 70).

З урахуванням своєчасності повідомлення відповідачів та їхніх представників про час і місце апеляційного розгляду справи (ще 01.06.2018 року), предмета апеляційного розгляду (питання про підвідомчість однієї з позовних вимог), а також того, що відповідачем ОСОБА_5 у поданій ним заяві не наведено причин його особистої неявки до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) за відсутності відповідачів та їхніх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Закриваючи провадження у даній справі в частині позовної вимоги про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради № 4329 від 29.01.2015 року «Про затвердження громадянам проектів землеустрою і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок», суд мотивував це тим, що спір в цій частині підвідомчий адміністративному суду (т.2, а.с. 27).

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, спір у справі, що розглядається, стосується права власності та користування відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7земельною ділянкою, тобто цивільного права, а отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вирішення цього спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про цивільне право.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа № 21-3296а15) та від 29 березня 2017 року (справа № 21-3412а16).

За вище наведених обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.6, 379 п. 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 23 квітня 2018 року скасувати і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 02 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: