Справа № 240/622/18 р.
Номер провадження № 2/240/237/18 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Олександрівський районний суд Донецької області

у складі :

головуючого - судді Щербак Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання- Осадчої Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Олександрівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання обґрунтовуючи який зазначила, що є людиною похилого віку , вдовою,пенсіонеркою. Вона часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги. У зв'язку з чим, 01 листопада 2004 року погодилась на пропозицію доньки - ОСОБА_2 та уклала з нею договір довічного утримання. Відповідно до умов договору ,відповідачка зобов'язалася довічно утримувати її,а саме:надавати матеріальну допомогу у розмірі 250 грн. щомісяця,забезпечити житлом шляхом збереження права позивача на безоплатне довічне проживання у будинку, забезпечити щоденним триразових харчуванням,надавати побутові послуги. Натомість, вона передала ОСОБА_2 у власність житловий будинок №35-а по вул.Вишневій смт.Олександрівка Олександрівського району Донецької області.

Протягом 10 років відповідачка сумлінно виконувала свої обов'язки за договором довічного утримання, але в 2014 року вона опинилася на тимчасово непідконтрольній Україні території,зокрема у м.Новоазовську Донецької області ,та не має можливості виїхати з цієї території у звязку з чим і припинила виконувати свої договірні обов'язки.

На підставі викладеного, просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 01.11.2004р. між нею та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 1321,скасувати правову реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_2,допустити двосторонню реституцію та повернути сторони у первісне положення щодо права власності,зняти обтяження відповідно до зазначеного договору та визнати за нею право власності на житловий будинок №35-а по вул.Вишневій смт.Олександрівка Олександрівського району Донецької області.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені у позові вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. В своїх поясненнях зазначила,що після укладення договору відповідач майже десять років виконувала свої обовязки без будь-яких зауважень. Але з початком проведення антитерористичної операції у 2014 році , відповідач повідомила ,що не

зможе надавати їй допомогу та виконувати зобовязання за договором,бо м.Новоазовськ Донецької області ,де вона залишилася проживати,знаходиться на непідконтрольній Україні території. Поштовий звязок відсутній,виїзд з цієї території обмежений,тому з цього часу відповідач припинила виконувати свої зобовязання і надалі їх не зможе виконувати, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про розірвання договору.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином ,причини неявки суду не повідомила,відзив не подала.

Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечувала проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, прийшов до такого.

01 листопада 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду), серії ВВМ № 190600, посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 1321 (а. с. 10) .

Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до розділу 1 (п.1.1; п.1.2) договору, ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала у власність житловий будинок по вул..Вишневій ,35-а,смт.Олександрівка Олександрівського району Донецької області .

Зазначений житловий будинок на момент укладення договору належав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно,виданого виконкомом Олександрівської селищної ради 27.09.2004 року та зареєстрований у районному комунальному підприємстві «Олександрівське БТІ» за № 396,витяг про реєстрацію права власності від 27.09.2004р. № 4860027.

У розділі 2 договору сторони погодили, що ОСОБА_2 здійснює матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись ОСОБА_1, у розмірі 250 грн. Пунктом 2.2. договору визначено, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження прав безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку,забезпечення щоденним триразових харчуванням; б) надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 14 днів,послуги перукарні-один раз на місяць,ремонт побутової,а також аудіо-,відеотехніки тощо); в) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів.

Крім того, відповідно до п. 3.2.1 договору відповідач ОСОБА_2 взяла на себе обов'язок в установлені строки в необхідному обсязі здійснювати надання утримання згідно із п.2 договору.

Суд приймає до уваги, що у договорі зазначено місце реєстрації та проживання сторін. Щодо набувача ОСОБА_2, вказано, що вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Такі ж дані, зазначені і у її паспорті. Заперечень проти позову відповідач не надала, отже, суд вважає, доведеними посилання позивача що з 2014 року ОСОБА_2 не виконує своїх обов'язків за договором довічного утримання, а тому, позовні вимоги в частині розірвання зазначеного договору підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

За ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України, при розірвання договору у судовому порядку зобовязання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Разом з тим , у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині повернення сторін у первісний стан , анулювання правової реєстрації права власності на квартиру, визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру, скасування заборони відчуження нерухомого майна суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з такого.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) для державної реєстрації права власності у разі розірвання договору, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно, на підставі рішення суду подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно відчужувача до укладення такого договору.

Отже, судове рішення про розірвання договору довічного утримання є підставою для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зняття заборони його відчуження, а тому позовні вимоги в частині повернення сторін в попередній стан , визнання права власності на квартиру не підлягають задоволенню, оскільки є зайвими.

Керуючись ст.ст. 11-13, 81, 89,259, 263-265, 274-279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 11, 615, 653, 654,744, 755, 756 Цивільного кодексу України , суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково .

Розірвати договір довічного утримання (догляду ) серії ВВМ № 190600, укладений 01 листопада 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 1321.

Зобов'язати державного реєстратора провести реєстрацію поновленого права власності ОСОБА_1 на таке майно : житловий будинок №35-а по вул.Вишневій (ОСОБА_4) с.м.т. Олександрівка Олександрівського району Донецькоїобласті.

В іншій частині - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації - с. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, вул. Вишнева (ОСОБА_4),35-а, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації АДРЕСА_1,РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст рішенння складено 05 грудня 2018 року.

Суддя Ю.В.Щербак