Справа № 133/2563/17
Провадження № 22-ц/772/1395/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слободяний О. Є.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 рокуСправа № 133/2563/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого cудді Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Копаничук С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 квітня 2018 року, постановлене суддею Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Слободяним О.Є.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що сімейні стосунки у неї з чоловіком не склались через постійні конфлікти та суперечки. Шлюбні відносини фактично між подружжям припинено, разом вони не проживають, з липня 2015 року відповідач залишив сім'ю. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач, як зазначила ОСОБА_4, працездатний, може сплачувати аліменти на утримання дітей, але добровільно допомоги він не надає, а тому просила також стягнути з ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500, 00 грн на кожного з двох дітей до досягнення ними повноліття. В обгрунтування вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивач вказала, що ОСОБА_3 не має постійного місця роботи та постійного заробітку.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.04.2018 позов задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 10.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за актовим записом № 325; стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500,00 грн зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до повноліття дітей; стягнення аліментів вирішено проводити починаючи з 22.12.2017. Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

З таким судовим рішення в частині розміру стягнутих аліментів не погодився ОСОБА_3 та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на необґрунтованість рішення міськрайонного суду в частині розміру щомісячних платежів, він просив змінити таке рішення та визначити аліменти у твердій грошовій сумі на кожну дитину щомісячно в розмірі 1000,000 грн.

Рішення в частині задоволення позову про розірвання шлюбу відповідачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині не перевіряється, що відповідає вимогам ч.1ст. 367 ЦПК України.

ОСОБА_4 своїм правом на надання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до такого висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.10.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за актовим записом № 325 (а.с. 4). Від спільного проживання мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5), та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Відповідно до довідки, яка видана Сестринівською сільською радою Козятинського району 29.11.2017 за №727, діти знаходяться на утриманні позивача (а.с.9).

Жмеринським міськрайонним судом також встановлено, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, проте в добровільному порядку таку допомогу не надає, а тому, вважаючи, що право позивача порушено і підлягає захисту, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення аліментів у повному обсязі.

За змістом ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що відповідач не бере участі в утриманні своїх малолітніх дітей, дотримуючись вимог ст. 182 СК України, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 1860 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить 930 грн

При цьому розмір стягнутих судом аліментів на кожну дитину не є меншим, ніж передбачений частиною 2 статті 182 СК України з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

Не погоджуючись з розміром аліментів, відповідач у своїй скарзі вказав, що він працевлаштувався лише в лютому 2018 року на посаду охоронника в Приватне підприємство «Атіл-М». Стягнуті з нього аліменти в сумі 3000,00 грн перевищують розмір його щомісячної заробітної плати, що ставить його у вкрай важке матеріальне становище і не дає змоги сплачувати такі аліменти. Інших доходів він не має. На підтвердження зазначеного ОСОБА_3 надав довідку про доходи з місця роботи.

Крім того відповідач вказав, що суд належним чином не повідомив його про час розгляду справи, що позбавило його можливості надати відповідні докази, що підтверджують його майновий стан.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до розписки про одержання повістки (а.с. 20) відповідач ОСОБА_3 16.02.18 особисто одержав повістку про виклик до суду на 12.03.2018. В подальшому, відповідно до розписки про одержання повістки (а.с. 24) відповідач ОСОБА_3 19.03.18 особисто одержав повістку про виклик до суду на 06.04.2018.

Тобто матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_3 про розгляд справи. Про обставини, які перешкоджали йому взяти участь у розгляді справи та надати відповідні заперечення відповідач не зазначає, та не надає доказів. А це, в свою чергу, спростовує доводи його скарги, а тому останні суд апеляційної інстанції до уваги не бере.

Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд не приймає довідку про доходи ОСОБА_3, яка була ним надана як додаток до апеляційної скарги, оскільки скаржник не довів неможливість її подання суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Позивач надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених нею вимог, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обгрунтованого та вмотивованого рішення, яке і було ухвалене міськрайонним судом.

Визначаючи розмір аліментів, місцевий суд, правильно застосувавши наведені вище положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, враховуючи обов'язок обох батьків належним чином утримувати своїх дітей, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений права звернення до суду з окремим позовом про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на загальних підставах.

Отже, рішення суду першої інстанції було ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, на основі тих доказів, які були подані сторонами справи у встановленому процесуальним законом порядку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційний суд вважає, що таке рішення зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 03 липня 2018 року.

Головуючий суддя /підпис/ М.М. Якименко

Судді: /підпис/ О.В. Ковальчук

/підпис/ С.Г. Копаничук

Відповідно до оригіналу:

Головуючий суддя М.М. Якименко