Справа № 212/3590/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2018 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді: Козлова Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання : Мариненко І.О.
позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи - відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради, служба у справах дітей Покровської районної у місті Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 20.06.2017 року звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в подальшому позовні вимоги були уточнені, до участі у справі ухвалою від 31.07.2017 року долучена служба у справах дітей Покровської районної у місті Кривому Розі ради у якості третьої особи.
В обґрунтування вимог позивачка вказала, що їй на підставі договору дарування належить квартира за адресою: АДРЕСА_1.
ЇЇ син ОСОБА_4 зареєстрований в зазначеній квартирі з 16.10.2001 року. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 (прізвище змінено після реєстрації шлюбу на «ОСОБА_5» ) в квартирі згодом була зареєстрована й невістка . Після народження доньки ( онуки позивача) ОСОБА_6, з метою отримання соціальної допомоги, в квартирі була зареєстрована також малолітня ОСОБА_6.
Влітку 2012 року, син позивачки з сім'єю переїхали жити до найманого житла. Через деякий час, відносини між сином та невісткою погіршились, внаслідок чого вони стали проживати окремо, без оформлення розлучення. У теперішній час, ОСОБА_8 з донькою ОСОБА_6 мешкають за адресою: АДРЕСА_7
ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що вона неодноразово просила відповідачів допомагати в оплаті комунальних послуг, вони відмовлялися . Знятись в добровільному порядку з реєстраційного обліку не бажають. Відповідачка ОСОБА_5 категорично відмовляється їхати до м. Кривого Рогу, з метою вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку. Кожного місяця на всіх зареєстрованих нараховується оплата за комунальні послуги, вона вимушена сама сплачувати дані рахунки, тим самим відповідачі ставлять її в тяжке матеріальне становище.
Позивачка додатково зазначила, що малолітня дитина ОСОБА_6, постійно проживає з матір'ю, яка забезпечена житлом, має у власності квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_8 тому дитина може бути перереєстрована в житло яке належить на праві сумісної власності її матері.
Враховуючи, що відповідачі більше ніж 5 років не проживають у спірній квартирі, позивачка вважає їх такими, що втратили право користування житлом. На підставі зазначеного звернулась до суду, з метою вирішення спірного питання в судовому порядку.
Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи :
Ухвалою суду від 18 липня 2017 року відкрито провадження у справі, з призначенням справи до попереднього судового засідання;
31 липня 2018 року в попередньому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 долучив до матеріалів справи довідку про відвідування малолітньою ОСОБА_6 дошкільного закладу та довідку з місця роботи відповідача ОСОБА_5 Заявив клопотання про залучення в якості третьої особи служби у справах дітей Покровської районної у місті Кривому Розі ради;
Ухвалою суду від 07 серпня 2017 року задоволено клопотання позивача та її представника про витребування доказів, витребувано з Комунального підприємства «Лозівське бюро технічної інвентаризації» Лозівської міської ради Харківської області, архівну довідку з інформацією чи приймала участь відповідач ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_5) в приватизації квартири АДРЕСА_9 та чи є у її власності житло.
07 серпня 2017 року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги.
Під час розгляду справи, позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила визнати відповідачів втратившими право на житло, оскільки останні тривалий час за місцем реєстрації не мешкають , добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають , витрати на утримання житла не сплачують . Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, посилаючись на підставі викладені в уточненій позовній заяві.
В судове засідання , яке відбулося 06.06.2018 року позивачка по справі ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_9 не з'явились , до початку розгляду справи, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився, 03.08.2017 року надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, щодо зняття його з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_4, що у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області .
ОСОБА_5, яка також діє від імені малолітньої дитини - доньки ОСОБА_6, в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання, про причини неявки суду не повідомила. В запропонований судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подання відзиву, якщо позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Покровської районної у місті Кривому Розі ради Медякова О.М., яка приймала участь у попередніх судових засіданнях не заперечували проти задоволення позовних вимог, за умови наявності у відповідача ОСОБА_5 права власності на житло, для подальшої перереєстрації малолітньої ОСОБА_6 . В судове засідання , яке відбулося 06.06.2018 року не з'явилась надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку із зайнятістю.
Представник третьої особи - виконкому Покровської районної у місті Ради Язвенко Т.Ю. до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, кожний окремо, надали суду пояснення, а саме: підтвердили факт відсутності за місцем реєстрації відповідачів за адресою: АДРЕСА_10, з 2012 року. Зазначили, що відповідачі в квартирі не лише не проживають, але й не відвідують позивачку.
Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для розгляду за їх відсутності.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, відповідно до договору дарування квартири від 28.08.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за №8028, що ОСОБА_1 прийняла в дар трикімнатну квартиру розташовану на третьому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 62,17 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_10.
Вказаний договір зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 17.08.2001 р.в реєстраційній книзі за №71П стор.517, запис 517, що підтверджується технічним паспортом на квартиру.
Відповідно до довідок, наданих Відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради за адресою: АДРЕСА_5 з 16.10.2001 року зареєстрований ОСОБА_4, з 16.11.2012 року зареєстрована ОСОБА_5, згідно довідки про склад сім'ї, разом із нею у зазначеній квартирі зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому /гуртожиток, готель тощо/ у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків /усиновлювачів / або одного із них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено, за згодою між дитиною та батьками /усиновлювачем, опікуном/ або організацією, яка виконує функції опікуна.
Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_5 з малолітньою ОСОБА_5 ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_11
Згідно довідки № 23 від 07.05.2018 наданої Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, згідно архівних реєстраційних матеріалів, серед зареєстрованих будинків (квартир) в місті Лозова та Лозівському районі, станом на 01.01.2013 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_12 оформлена та зареєстрована на: ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_5 в ? частинах на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Лозівської міської Ради народних депутатів Харківської області 13.01.1998 року. ОСОБА_17 в ? частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області 25 жовтня 2001 року №1-1684.
Судом встановлено, що ОСОБА_5, на даний час має прізвище «ОСОБА_5» після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї, або колишній член сім'ї власника житла, втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_13 від 07.06.2017, підписи яких посвідчені майстром ТОВ « УЮТ-2011» ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_14 з 2012 року не проживають.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування
Враховуючи, що ніякого права на дану квартиру відповідачі не мають, вони не є власниками квартири або її частки.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволені.
Відповідно до положень ч. 1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, в розмірі 640 грн. 00 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог, які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263-265, 268,280-283 Цивільного процесуального України, ст.ст.6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 319,321,391,ч.2 ст.405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, треті особи - відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради, Служба у справах дітей Покровської районної у місті Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими , що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_15
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю. В. Козлов