Справа № 161/4727/18
Провадження № 2/161/1957/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Шумиводі О.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом доОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Свій позов обґрунтовує тим, що з 06.06.1997 року по 18.05.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.Від даного шлюбу у них народилась дитина: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль марки NISSAN VANNETE, білого кольору, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1.

Позивач вважає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а згоди щодо поділу спільного майна між ними не досягнуто, тому просить суд, з врахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію ? вартості автомобіля марки NISSAN VANETTE, білого кольору, 2000 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 35889,50 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Просили суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1997 року по 18.05.2017 року. (а.с. 6)

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки NISSAN VANETTE, білого кольору, 2000 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, є відповідач ОСОБА_3 (а.с. 13).

В судовому засіданні встановлено, що вищезазначений транспортний засіб сторони придбали за рахунок спільних коштів за час спільного подружнього життя.

Отже, спірний автомобіль на підставі п. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно п. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Підстав для відступу від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено і сторони в суд таких доказів не надали.

Отже, сторонам належить кожному по ? частки із спірного транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 п. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як вбачається зі змісту п. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою.

Відповідно до п. 1 п. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки.

Висновком № 73 судової автотоварознавчої експертизи від 16.08.2018 року, визначена ринкова вартість автомобіля марки NISSAN VANETTE, білого кольору, 2000 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1,становить 71779 грн. (а.с. 61-64).

Таким чином, враховуючи, що автомобіль марки NISSAN VANETTE, білого кольору, 2000 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1було придбано сторонами під час шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 35889,50 грн. компенсації вартості даного автомобіля.

Відповідно до статті статі 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працезданих осіб.

Так, позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (частина 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підстав поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується надання позивачу правничої допомоги, виходячи з обсягу цієї допомоги та вимог розумності, суд вважає, що в користь позивача слід стягнути судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн.

Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 175,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 61, 65, 68 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію ? вартості автомобіля марки NISSAN VANETTE, білого кольору, 2000 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 35889 (тридцять п'ять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмір 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., 175 (сто сімдесят п'ять) грн. 80 коп. понесених витрат за проведення експертизи та 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. понесених витрат за надання правничої допомоги адвоката.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідачем у справі є ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк