КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Шкірай М.І.
№22-ц/824/1289/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Чобіток А.О.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою «Порше Мобіліті» про визнання недійсним положень кредитного договору та договору в цілому, договору застави транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним положень кредитного договору та договору в цілому, договору застави транспортного засобу.

У обґрунтування позову вказувала, що 19.04.2013 року між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Кредитний договір №50008589, за умови якого їй було надано кредит у розмірі 286 335, 16 грн. та додатковий кредит у розмірі 99 680, 55 грн. ,зі сплатою 9,9% річних на 60 місяців.

25.04.2013 року між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Договір застави транспортного засобу, відповідно якого вона з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передала в заставу свій автомобіль «VOLKSWAGEN CC», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 357 699 грн.

Протягом дії спірних договорів, відповідачем виставлялись рахунки фактури, в яких зазначалися розміри щомісячних платежу, які істотно відрізнялись від узгоджених сторонами умов.

У порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» її не було попереджено про валютні ризики та не зазначено детальний розпис сукупної вартості кредиту.

Ураховуючи наведене просила суд:

- визнати недійсним п.п. 1.3.1., 1.3.2., 3.1., 2.3.,9.13 Загальних умов кредитування (додаток до Кредитного договору 50008589 від 19.04.2013 року);

- визнати недійсним Графік погашення кредиту за кредитним договором 50008589 від 19.04.2013 року;

- визнати недійсним Кредитний договір 50008589 від 19.04.2013 року;

- визнати недійсним договір застави транспортного засобу №50008589 від 25.04.2013 року;

- застосувати наслідки двохсторонньої реституції.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» документально підтверджені судові витрати у розмірі 12015,48 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки всім наведеним обставинам, зокрема тому, що пункт 1.3.1. загальних умов кредитування містить несправедливі умови, що є порушенням ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Пункт 9.13 умов суперечить ч.3 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Пункт 6.3. також суперечить абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Пункт 1.3.2. передбачає право відповідача в односторонньому порядку змінювати банківський курс, пункт 2.3. не передбачає зменшення відсоткової ставки, але встановлює умови її збільшення, за пунктом 3.1. позичальник позбавлений можливості дострокового повернення кредиту без попереднього погодження з відповідачем.

Підставою для визнання недійсним кредитного договору є застосування відповідачем нечесної підприємницької практики та порушення вимог закону при укладенні договору, що полягало в зазначені недостовірної інформації про ціну договору - сукупну вартість кредиту, встановленні можливості зміни розміру відсотків в валюті зобов'язання без зміни відсоткової ставки та не врахування зазначених змін при розрахунку сукупної вартості кредиту, що мало наслідком свідоме приховування відповідачем дійсної вартості фінансової послуги. Здійснення відповідачем кредитів за рахунок залучених коштів без отримання відповідної ліцензії з порушенням заборони на здійснення зазначеного виду підприємницької діяльності.

Звертає увагу на те, що витрати на правову допомогу не підлягали стягненню, оскільки відповідачем не надано доказів обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, детального опису робіт, виконаних адвокатом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.04.2013 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Кредитний договір № 50008589, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати позивачу кредит в сумі 286 335,16 грн., що в еквіваленті суми кредиту в доларах США - 35150,40 доларів США, та додатковий кредит в сумі 99 680,55 грн., що в еквіваленті суми кредиту в доларах США - 12236,75 доларів США, строком кредитування 60 місяців, із сплатою 9,90% річних, а позичальник зобов'язувався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інших платежів згідно загальних умов кредитування.(а.с.12-20 т.1)

Відповідно умов Кредитного договору, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки «VOLKSWAGEN СС», рік випуску 2013, вартість якого складає 43 938 доларів США.

Відповідно п. 1.1. Загальних умов кредитування, що є додатком до Кредитного договору № 50008589 від 19.04.2013 року, компанія зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 25.04.2013 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Договір застави транспортного засобу №50008589, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповідно п. 1.1 якого заставодавець з метою забезпечення виконання викладених нижче зобов'язань заставляє майно, а саме: автомобіль марки «VOLKSWAGEN СС», рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 357699 грн. (а.с.21-23 т.1)

27.06.2014 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_7, у зв'язку з чим змінила прізвище на «Ятіна», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-БК №253113. (а.с.28 т.1)

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_3 просила визнати недійсними пункти 1.3.1., 1.3.2., 3.1., 2.3.,9.13 Загальних умов кредитування, Графік погашення кредиту за кредитним договором 50008589 від 19.04.2013 року та Кредитний договір 50008589 від 19.04.2013 року в цілому посилаючись на те, що умови договору суперечать Закону України «Про захист прав споживачів», на здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, свідоме надання відповідачем недостовірної та неповної інформації при укладені договорів, а також на незаконне укладення відповідачем графіку погашення кредиту із відображенням еквівалентів платежів у доларах США.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно умов кредитного договору усі платежі за цим договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно статті 1.3 Загальних умов кредитування.

Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування передбачено, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту визначено в гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент встановлення рахунка обмінного курсу банку. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Згідно п.1.3.2. Загальних умов кредитування у часткову зміну зазначених вище положень цього пункту, Компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиті та додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 дні до дати виставлення рахунка) іншого банку (Національного Банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд Компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії кредитного договору, і для цього не вимагається згода позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу за 7 робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомить компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті позичальником до того моменту, коли Компанія повідомить про інше у такому ж порядку. У випадку зміни обмінного курсу згідно з цим пунктом, усі інші умови Загальних умов кредитування повинні у рівній мірі застосовуватися до нового обмінного курсу.

У відповідності до п. 2.3. Загальних умов кредитування якщо сторони домовилися про змінну процентну ставку, застосовуватимуться наступні правила. Графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс) - якщо еквівалент суми кредиту у кредитному договорі виражено у Євро, та трьохмісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс) - у всіх інших випадках. Тому якщо трьохмісячна ставка EURIBOR/ LIBOR збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання кредиту більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунка. При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки визначається кон»юктурою ринку, принципом формування ставки EURIBOR/ LIBOR та залежить від коливань вказаних ставок.

Пунктом 3.1. Загальних умов кредитування визначено, що дострокове повернення за ініціативою Позичальника. Позичальник має право в будь-який час повернути достроково Кредит та Додатковий кредит у повному обсязі або у частині. Для цього Позичальник зобов'язаний звернутись до Компанії не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованого дня повернення та отримати від Компанії відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти і комісії). Разом із рахунком Позичальник отримує від Компанії новий Графік погашення кредиту. Такий Графік погашення кредиту вважається погодженим Позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від Позичальника на підставі зазначеного рахунка.

Якщо Позичальник звертається до Компанії після п'ятнадцятого числа поточного місяця для дострокового погашення Кредиту (його частини), Позичальник зобов'язується сплатити рахунок за поточний місяць відповідно до Графіка погашення кредиту, після чого Компанія виставляє відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти і комісії). Разом з рахунком Позичальник отримує від Компанії новий Графік погашення кредиту (у Випадку погашення Позичальником частини Кредиту). Такий Графік погашення кредиту вважається погодженим Позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від Позичальника на підставі зазначеного рахунка.

Якщо в порушення вимог цього пункту Позичальник достроково поверне Кредит у повному обсязі або у частині без попереднього отриманий від Кампанії відповідного рахунка (включаючи суму дострокового погашення, проценти і комісії), цей платіж вважатиметься авансовим платежем і зараховуватиметься у сплату суми, яка відшкодовує частину платежів, що підлягають. сплаті Позичальником у повернення Кредиту у-строки, передбачені Графіком погашення кредиту; Проценти, комісії та інші платежі, що відносяться до періоду, за який здійснено авансовий платіж, зменшенню не підлягають і повинні бути сплачені Позичальником у повному обсязі.

Згідно п.9.13 Загальних умов кредитування позичальник та поручитель, за наявності, погоджуються на те, що компанія, на власний розсуд, може публічно розголошувати та надавати будь-яким третім особам інформацію (включаючи, окрім іншого, особисту та фінансову інформацію) про позичальника/поручителя та/або інформацію, надану позичальником/поручителем протягом виконання кредитного договору, якщо позичальник не виконає свої договірні зобов'язання або у випадках, передбачених чинним законодавством. Компанія не несе жодної відповідальності, включаючи, окрім іншого, виплату компенсації за збитки, якщо останні були завдані позичальнику у зв'язку із здійсненням компанією права на розголошення інформації у відповідності до цього пункту.

Відповідно ст. 6 ЦК Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України)

Відповідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема, сума кредиту та детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Судом першої інстанції оцінено кредитний договір та зазначено, що в укладеному між сторонами кредитному договорі, який складається із договору, загальних умов кредитування та графіка погашення кредиту, чітко визначені умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який він наданий, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов'язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін тощо.

Відповідно підпунктів 9.5.- 9.7. загальних умов кредитування ОСОБА_5 своїм підписом засвідчила, що відповідач належним чином ознайомив її, зокрема, з Правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з Правилами надання фінансових послуг (кредитів), також їй надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Також, у підпункті 9.6. кредитного договору зазначено, що додатково до положень підпункту 9.5. загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо). Також позичальник підтвердила надання їй інформації про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків позичальником внаслідок дострокового припинення послуги фінансового кредиту.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем при укладенні спірного кредитного договору позивачу було надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до умов кредитного договору, тому підстави для визнання договору недійсним з наведених обставин відсутні.

Щодо посилань на незаконне укладення відповідачем графіку погашення кредиту із відображенням еквівалентів платежів в доларах США суд обґрунтовано виходив з такого.

Кредитним договором передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалента суми кредиту у доларах США відповідно до пункту 1.3 Загальних умов кредитування.

Положеннями статті 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

При цьому відповідно статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, положення чинного законодавства України визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак при цьому законодавство не містить заборони на визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті.

Також при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, необхідно враховувати, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору або визнання його недійсним, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості, міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

За таких обставин суд дійшов вірно висновку, що укладення відповідачем графіку погашення кредиту із відображенням еквівалентів платежів в доларах США не суперечить чинному законодавству.

Щодо посилань на здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики судом враховано наступне.

Статтею 19 Закону України &que=;Про захист прав споживачів&q?ор; передбачено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Відповідно ч. 6 ст. 19 Закону України &qu=";Про захист прав споживачів&q? с;, правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Статтею 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинна довести навмисне цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано доказів того, що відповідач при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику.

Також Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте позивач даним правом не скористався.

Колегія суддів погоджується і з оцінкою судом висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 2341 Київської незалежної судово-експертної установи від 03.10.2017року. (а.с. 186-209 т.1)

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Положеннями статті 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Судом вірно зауважено, що експертиза проводилась на предмет правильності нарахування ТОВ «Порше Мобіліті» кредитних платежів за кредитним договором № 50008589 від 19.04.2013р. і жодним чином не підтверджує та не спростовує наявність обставин щодо невідповідності кредитного договору Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивач, а можливо є підставою для перерахунку сум платежів за договором. Таким чином, встановлені обставини щодо сукупної вартості кредиту у висновку експерта самі по собі не можуть слугувати підставою для визнання недійсними оспорюваних правочинів. Крім того, при використанні змінної процентної ставки за кредитом неможливо з точністю встановити наперед показники реальної відсоткової ставки та абсолютного подорожчання кредиту.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо посилань на те, що витрати на правову допомогу не підлягали стягненню, оскільки відповідачем не надано доказів обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, детального опису робіт, виконаних адвокатом слід зазначити наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в матеріалах справи відсутні.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу заявник надав договір про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, укладений між ТОВ «КПД Консалтинг» та ТОВ «Порше Мобіліті», заявку на надання юридичних послуг № 4 від 30.07.2015 року, акт про надані послуги № 1 від 28.09.2015 року, рахунок на оплату № 150526_1_1 від 31.07.2015 року, платіжне доручення № 50008586 від 03.08.2015 року з відміткою про виконання ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на суму 12000 грн. (а.с.47-57 т.2)

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 12000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку в рамках доводів, що стосуються заявлених вимог і в суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для переоцінки доказів в межах заявлених вимог.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді А.О. Чобіток

В.А.Шебуєва