Справа № 289/1657/18
провадження №2/283/838/2018
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Ярмоленка В.В., за участю секретаря судового засідання Пух Н.М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Іршанська сільська рада Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на будинок і земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16 серпня 2018 року звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на будинок і земельну ділянку.

На підставі розпорядження голови Радомишльського районного суду Житомирської області №93 від 20.08.2018 року справа №289/1657/18 була передана до Малинського районного суду Житомирської області, як до найбільш територіально наближеного суду.

В позовній заяві позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його бабуся - ОСОБА_4 у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом шестимісячний строк відповідач ОСОБА_2 звернувся до Радомишльської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. Внаслідок даного звернення нотаріусом було заведено спадкову справу №61281839, номер у реєстрі 68/2017. Позивач вважає, що даний заповіт є підробленим, оскільки ОСОБА_4 не могла фізично бути присутньою при підписанні даного правочину в селищній раді села Ірша Радомишльського району, так як сильно хворіла, мала похилий вік (105 років), була нетранспортабельна, знаходилась у лежачому стані в м. Києві. З даного приводу позивач звернувся до Радомишльського відділення поліції.

Позивач також звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі на цілий житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_3. Але нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, право власності на дане нерухоме майно не зареєстроване, а також у зв'язку з тим, що за зверненням ОСОБА_2 відкрито спадкову справу.

Позивач зазначає, що на його користь ОСОБА_2 відмовляється від оформлення спадщини і таким чином, у ОСОБА_1 виникло право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4. Крім того, ОСОБА_1 протягом останніх 26 років проживав разом з спадкодавцем в АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати недійсним заповіт спадкодавця, складений на користь ОСОБА_2; визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку, розміром 0,50га по АДРЕСА_4.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, 29.11.2018 року представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, а також залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання заповіту на користь відповідача недійсним, інші позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, 22.10.2018 року подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи без самостійних вимог в особі Іршанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, 26.11.2018 року подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, не заперечила проти їх задоволення.

Статтею 392 ЦК України (в редакції від 19.07.2017 року) визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України (в редакції, чинній станом на 19.07.2017 року) спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що 08 серпня 2017 року померла бабуся позивача ОСОБА_4.

На день смерті ОСОБА_4 фактично проживала в АДРЕСА_5, разом з позивачем. Місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване в АДРЕСА_6. В даному житловому будинку проживали без реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не перебували у родинних відносинах з померлою ОСОБА_4

Житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_7, рахується за померлою ОСОБА_4, однак право власності на дане домоволодіння не зареєстроване.

Після смерті бабусі позивач усно звернувся до державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори за роз'ясненням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Листом нотаріуса №515/02-14 від 07.07.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з необхідністю отримання нотаріусом оригіналів документів, які заявником додані до заяви не були.

Листом нотаріуса №556/02-14 від 19.07.2018 року ОСОБА_1 було роз'яснено щодо неможливості отримання ним свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с.39).

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Згідно заповіту від 09 серпня 2000 року, посвідченого виконавчим комітетом Іршанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій під №28, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, що розміщене в с. Вирва Радомишльського району Житомирської області, заповідала своєму онукові - ОСОБА_1 (а.с.79).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49228199 від 26 вересня 2017 року, було виявлено запис про наявність спадкової справи №68/2017 (номер у Спадковому реєстрі 61281839), заведеної щодо майна померлої ОСОБА_4 (а.с.74).

З довідки, виданою виконкомом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 07 червня 2018 року під №222, вбачається, що ОСОБА_4 володіла житловим будинком по АДРЕСА_4 (а.с.21).

Згідно довідки №750 від 01 липня 2018 року, виданої ЖБК «Будпрогрес», ОСОБА_4 дійсно проживала, але не була зареєстрована в АДРЕСА_5 (а.с.20,86).

Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Будпрогрес», в квартирі АДРЕСА_8, проживали ОСОБА_9, його дружина, ОСОБА_10, син - ОСОБА_1, а також теща (бабуся позивача) - ОСОБА_4 (а.с.19).

Згідно довідки №416 від 25 вересня 2017 року, виданої виконкомом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, померла ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована, але фактично не проживала в АДРЕСА_9. Донькою спадкодавця ОСОБА_3 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_10 (а.с.12-15).

Відповідно до виписки з по господарської книги №6 за 1996-2000рр. Іршанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, власником житлового будинку АДРЕСА_11 була ОСОБА_4 (а.с.19,50).

Як вбачається з копії спадкової справи№68/2017 до майна померлої 08 серпня 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_2, який прийняв спадщину в установлений законодавством шестимісячний строк (згідно заяви про прийняття спадщини до Радомишльскої державної нотаріальної контори від 26.09.2017 року за №208) дав згоду на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, її онуку та спадкоємцю за законом - ОСОБА_1 (а.с.90).

Відповідно до заяви від 17 липня 2018 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом та за законом (за заявою-згодою до Радомишльської державної нотаріальної контори від 17.07.2018 року за №213 від ОСОБА_2, який прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний термін) (а.с.92).

Таким чином, визнання позову відповідачем дає підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_12.

Що стосується земельної ділянки площею 0,50 га по АДРЕСА_13, то відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

Зважаючи на те, що право власності на земельну ділянку за життя у ОСОБА_4 не виникло, нею не розпочато процедуру її приватизації вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, це не позбавляє права ОСОБА_1 як власника будинку розпочати процедуру оформлення прав на дану земельну ділянку в порядку визначеному законом.

На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що аналіз досліджених доказів в їх сукупності дає підстави для часткового задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено факт володіння за життя ОСОБА_4 житловим будинком з надвірними будівлями в АДРЕСА_9.

Керуючись ст.ст. 12,23,76,81 200, 258,265,273,354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканцем АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_9, в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя