Провадження номер 2/741/250/18
Єдиний унікальний номер 741/220/18
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 ОТГ в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, у порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 листопада 2016 року помер його дід ОСОБА_4. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 88 площею 0,61 га (сіножаті) та № 444 площею 0,75 га (пасовища) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області. Позивач є спадкоємцем вказаного майна. Спадщину він прийняв, подавши до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини. Позивач не має змоги отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки у звязку з тим, що спадкодавець після отримання у власність земельних ділянок не оформив в установленому законом порядку право власності на них, не зареєстрував його та не отримав правовстановлюючих документів на спадкове майно. Саме тому позивач просив судовим рішенням визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на вищевказані земельні ділянки, у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОТГ в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився. Представник відповідача направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до проекту із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території ОСОБА_3 міської ради Носівського району Чернігівської області та Додатку № 4 до розпорядження голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 4 березня 2008 року № 52 ОСОБА_4 передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 88 площею 0,61 га (сіножаті) та № 444 площею 0,75 га (пасовища). Вартість земельної ділянки площею 0,61 га становить 2474 грн. 58 коп., вартість земельної ділянки площею 0,75 га становить 4015 грн. 92 коп., що підтверджується копією повідомлення відділу у ОСОБА_3 районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 9).

Із копії списку громадян-власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Фрунзе ОСОБА_3 міської ради, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 10-11), який є додатком № 1 до розпорядження районної державної адміністрації від 04 березня 2008 року № 52, убачається, що ОСОБА_4 передано у власність земельні ділянки № 88 площею 0,61 га (сіножаті) та № 444 площею 0,75 га (пасовища).

05 листопада 2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким належне йому право на земельну частку (пай) та усе інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, у рівних частинах заповідав ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 24-26) та копією заповіту (а. с. 49).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 №9/2017 (а. с. 27-88) убачається, що дочка спадкодавця ОСОБА_7 подала до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом. Син спадкодавця ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом на користь онука спадкодавця ОСОБА_2. ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

У судовому засіданні встановлено, що після отримання у власність спірних земельних ділянок ОСОБА_4 не оформив у встановленому законом порядку право власності на них, не здійснив державної реєстрації права власності та не отримав правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на них його спадкоємцем ОСОБА_2

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 набув майнові права на спірні земельні ділянки, оскільки за його життя ОСОБА_3 РДА було прийнято рішення про передачу йому у власність земельних ділянок, але він не набув права власності на них, оскільки не отримав правовстановлюючі документи на них та не здійснив державної реєстрації земельних ділянок. Отже, позивач, який є спадкоємцем ОСОБА_4, у порядку спадкування набув лише майнове право на спірні земельні ділянки. Відповідно, до позивача, як спадкоємця ОСОБА_4, перейшло в порядку спадкування право на завершення процедури приватизації та отримання у власність земельних ділянок.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4, який помер 05 листопада 2016 року, право на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, № 88 площею 0,61 га (сіножаті) вартістю 2474,58 грн. та № 444 площею 0,75 га (пасовища) вартістю 4015,92 грн. із земель колишнього КСП ім. Фрунзе, що розташовані на території ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області та розпорядженням голови ОСОБА_3 РДА від 4 березня 2008 року № 52 передані у власність ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий