Справа № 541/1896/18
Номер провадження 2/541/1041/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 листопада 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі - Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

30.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В направленому на адресу суду позові ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.10.2015 року з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На час стягнення аліментів він не мав заперечень проти такого розміру аліментних виплат. На даний час суттєво змінився його матеріальний стан, що призвело до неможливості сплачувати аліменти в зазначеному вище розмірі. Зокрема 05.12.2016 року він був звільнений з роботи, що підтверджується записом в трудовій книжці. Також у батька позивача ОСОБА_4 почалися серйозні проблеми із здоров'ям і значна частина доходів отримуваних позивачем пішла на лікування батька. Ця обставина призвела до виникнення заборгованості у позивача по сплаті аліментів. Позивач віднайшов можливість погасити заборгованість, але сплачувати надалі аліменти в раніше визначеному судом розмірі він позбавлений можливості. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1 з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ? частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив, що позивач не може сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі, оскільки він втратив роботу та значну кількість коштів змушений витрачати на лікування свого батька. Просив суд задовольнити позов та зменшити розмір стягуваних з позивача на користь відповідачки аліментів до ? частини заробітку (доходу) позивача, що буде відповідати засадам розумності і справедливості та не призведе до порушення прав відповідачки та неповнолітньої дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Направила відзив на позов з якого вбачається, що позов нею не визнається. Вона вважає, що позивачем не надано доказів стосовно зміни його матеріального стану, адже не зважаючи на втрату роботи, він постійно перебуває на заробітках за кордоном, а отже, може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Дійсно, позивачем подано документи, які свідчать про хворобу його батька, але з поданих документів не зрозуміло, які кошти ним витрачаються на лікування батька, та чи витрачаються вони вцілому. В задоволенні позову просила відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 -ОСОБА_6 просив суд відмовити в задоволенні позову позивача ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано доказів, які свідчать про суттєву зміну його матеріального становища.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину -дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) , але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Виконавчий лист перебуває на виконанні в Лубенському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Офіційні дані про наявність у позивача заборгованості по аліментам відсутні (а.с.14).

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. № 789-ХІІ, ч.7 ст. 8 СК України, передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них.

Аналогічне роз'яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них і в інших випадках передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, але не зобов'язаний це зробити.

Позивачем не надано суду обгунтованих доказів, які б свідчили про зміну його матеріального становища. Дійсно, як вбачається з копії трудової книжки позивача 05.12.2016 року він втратив роботу. Але ним втрачена робота не у зв'язку з скороченням чи звільненням його з ініціативи власника, а в зв'язку із звільненням за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.7).

Також судом встановлено, що позивач має хворого батька ОСОБА_4 (а.с.9-13). В той же час, позивачем не надано об'єктивних доказів, які б свідчили про те, що він являється єдиною дитиною ОСОБА_4, про заробіток, чи розмір пенсії батька, які б свідчили про те, що він потребував надання йому від сина матеріальної допомоги та отримував таку допомогу саме від нього.

Як встановлено судом, позивач постійно виїжджає на заробітки до Польщі, а отже має дохід, який дає йому можливість сплачувати аліменти у визначеній судом частці від заробітку, адже на підтвердження протилежного, позивачем доказів суду не надано (а.с.78).

Будь-які інші докази зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров'я платника в результаті чого у нього погіршився матеріальний стан, в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на вище викладене, відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів , а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Оскільки при зверненні з позовом до суду позивачем не було сплачено судовий збір, то він підлягає до стягнення з нього по рішенню суду, оскільки він не є особою, яка звільняється від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України; ст.ст. 180; 181; 182 , 192 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (37604, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про зменшення розміру аліментів.

Стягти з ОСОБА_1 на користь держави 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок ) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко