АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1847/18Головуючий по 1 інстанції Мельник І.О.
Категорія: 34 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 4 липня 2017 року у складі судді Мельник І.О. - :

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 жовтня 2016 року близько 14 год. 30 хв. поблизу перехрестя вулиць Ярославська та Сумгаїтська у м. Черкаси сталося зіткнення автомобіля «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував позивач, та автомобіля «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний автомобіль, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, належить дружині позивача ОСОБА_8

Відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України автомобіль «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить позивачу з дружиною на праві спільної сумісної власності. Позивач керував вказаним автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

За участю власника автомобіля «Мегсеdеs-Веnz GLK 220» ОСОБА_7 та ОСОБА_6 27 жовтня 2016 року і 4 листопада 2016 року проведений огляд автомобіля, за результатами якого була складена дефектна відомість №359 з визначенням деталей, вузлів та агрегатів автомобіля, які підлягають заміні, ремонту та фарбуванню.

Відповідно до звіту № 359 про оцінку автомобіля «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного суб'єктом оціночної діяльності 8 листопада 2016 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП станом на 4 листопада 2016 складає 368 867 грн. 53 коп.

Цивільна відповідальність ОСОБА_6, як власника наземного транспортного засобу, застрахована АТ «СК «АХА Страхування» (поліс № АІ8738710 від 31 березня 2016 року). Ліміт відповідальності страхової компанії за завдану матеріальну шкоду складає 100 000 грн.

АТ «СК «АХА Страхування» відшкодувала частину завданої ОСОБА_6 внаслідок ДТП шкоди в сумі 100 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі, який не покривається сумою страхового відшкодування, а саме 268 867 грн. 53 коп.

Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому завдано також і моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн. та обґрунтовує позбавленням можливості протягом декількох місяців користуватись автомобілем, що значно ускладнило його пересування і пересування членів його родини та перебуванням його після ДТП на стаціонарному лікуванні.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 4 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 268 867 грн. 53 коп. завданої матеріальної шкоди та 5000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішення мотивоване тим, що судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту та деталей необхідних для проведення ремонту автомобіля становить 368 867 грн. 53 коп., проте, частина шкоди в розмірі 100 000 грн., завдана позивачу, сплачена страховою компанією, а тому до стягнення підлягає різниця між виплаченим страховим відшкодуванням і завданою шкодою, що становить 268 867 грн. 53 коп.

У жовтні 2018 року ОСОБА_6 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 4 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги наявність або відсутність порушеного права саме у позивача та наявність правових підстав застосування судового захисту такого порушеного права, оскільки він не є власником пошкодженого транспортного засобу, тоді як його власником є третя особа - ОСОБА_7

Вважає, що визначена судом вартість відновлювального ремонту не може бути визнана безспірною, оскільки всупереч нормам діючого законодавства була визначена не в день її завдання 24 жовтня 2018 року, а 28 жовтня 2018 року, що зумовило різницю курсу євро на день проведення розрахунку. Також зазначає, що в калькуляції вказано, що пошкоджений автомобіль був вперше зареєстрований у 2016 році, тоді як із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль вперше був поставлений на реєстраційний облік у 2011 році, що впливає на загальну ринкову вартість автомобіля, його амортизацію та на визначення залишкової вартості автомобіля.

Крім того, скаржник вважає, що не є безспірними окремі пункти ремонтної калькуляції, зокрема, при проведенні оцінки взята у розрахунок вартість панелі приладів, хоча характер ДТП дає можливість стверджувати, що прилади панелі приборів та наявні на ній механізми залишились неушкодженими.

Також судом не враховано, що у ремонтній калькуляції №359 від 8 листопада 2016 року у загальній номенклатурі необхідних ремонтних робіт враховано, в тому числі, роботи, які не мають відношення до пошкоджених вузлів та агрегатів. При проведенні оцінки врахована необхідність проведення заміни чотирьох пасів безпеки, хоча на момент ДТП в салоні перебувало лише два пасажири.

Скаржник не погоджується з рішенням суду і в частині відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, оскільки, зокрема, в долучених до матеріалів справи лікарняних листах непрацездатності як причину непрацездатності зазначено - загальне захворювання, що не є пов'язаним із ДТП.

3 грудня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 скерували до суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначили, що посилання скаржника на невірність розрахунків дефектної відомості та ремонтної калькуляції пошкодженого автомобіля не підтверджено належними доказами та є лише припущеннями скаржника. Також вважають безпідставними і доводи скаржника щодо необґрунтованості стягнення моральної шкоди. Просили залишити заочне рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 4 липня 2017 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до залишення без задоволення.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2016 року близько 14 год. 30 хв. поблизу перехрестя вулиць Ярославська та Сумгаїтська у м. Черкаси сталося зіткнення автомобіля «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, та автомобіля «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_6

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. (а.с. 10)

Автомобіль «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, належить дружині позивача - ОСОБА_8 (а.с. 7).

За участю власника автомобіля «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 27 жовтня 2016 року та 4 листопада 2016 року проведений огляд автомобіля, за результатами якого складена дефектна відомість № 359 з визначенням деталей, вузлів та агрегатів автомобіля, які підлягають заміні, ремонту та фарбуванню. (а.с. 34-35).

Відповідно до звіту № 359 про оцінку автомобіля «Мегсеdеs-Веnz GLK 220», реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного суб'єктом оціночної діяльності 8 листопада 2016 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику внаслідок ДТП станом на 4 листопада 2016 року складає 368 86 грн. 53 коп. (а.с. 11-18).

Цивільна відповідальність ОСОБА_6, як власника наземного транспортного засобу, застрахована АТ «СК «АХА Страхування» (поліс № АІ8738710 від 31 березня 2016 року). Ліміт відповідальності страхової компанії за завдану матеріальну шкоду складає 100 000 грн.

АТ «СК «АХА Страхування» відшкодувала частину завданої ОСОБА_6 внаслідок ДТП шкоди в сумі 100 000 грн.

Згідно із частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Встановивши, що постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КпАП України та доведено невідповідність дій відповідача вимогам ПДР, що перебувають у причинному зв'язку з виникненням ДТП, суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягненні з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо невстановленням судом наявності або відсутності порушеного права у позивача та наявність правових підстав застосування судового захисту такого порушення з підстави, що він не є власником транспортного засобу, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, закон визначає презумпцію спільної сумісної власності на майно, набуте в шлюбі, інше має бути спростовано належними і допустимими доказами. Будь-яких доказів протилежного скаржником не наведено.

У справі, що переглядається, суд, встановивши, що вартість відновлювального ремонту та деталей необхідних для проведення ремонту автомобіля становить 368 867 грн. 53 коп. та, врахувавши сплату страховою компанією страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., прийшов до обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача різниці несплаченої страховою компанією суми завданої шкоди в розмірі 268 867 грн. 53 коп.

Взявши до уваги Дефектну відомість №359, складену 27 жовтня 2016 року та 4 листопада 2016 року, а також Звіт про оцінку автомобіля №359, що складений 8 листопада 2016 року, суд обґрунтовано виходив з того, що вони є повними і об'єктивними доказами з точки зору економічної обґрунтованості ремонту автомобіля та в сукупності узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами.

Тому доводи скаржника про те, що висновок суду в частині визначення розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача внаслідок ДТП, не відповідає обставинам справи та є хибними, оскільки відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником не наведено інших розрахунків, щодо спростування визначеного судом розміру матеріальної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок винних дій відповідача.

Клопотання про проведення експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди скаржником в заяві про перегляд заочного рішення суду не заявлялось.

Сам факт заперечення скаржником розміру матеріальних збитків та виключення з ремонтної калькуляції пошкодженого автомобіля заміну певних запчастин та проведення певних робіт, не пов'язаних, на його погляд, з ушкодженнями автомобіля при ДТП, не можуть свідчити про її неправильність або недійсність.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої, внаслідок порушення її прав.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., завдану внаслідок ДТП, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно застосувавши положення статті 23 ЦК України, дійшов до правильного висновку про те, що у зв'язку з вчиненням ДТП з вини відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої визначено із врахуванням обставин у справі, характеру, тривалості та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань.

В спростування визначеного судом розміру моральної шкоди, скаржник зазначає, що лікарняні листи, які долучені позивачем до матеріалів справи, не можуть бути підтвердженням наявності у позивача тілесних ушкоджень у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, оскільки дата початку непрацездатності позивача різниться з датою ДТП, а також дані листи непрацездатності містять відмітку щодо причини непрацездатності - загальне захворювання, що також не ув'язується з наслідками ДТП.

Проте, вказані доводи скаржника колегія суддів вбачає безпідставними та зазначає, що суд задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, виходив із сукупності обставин, які виникли у позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказані скаржником лікарняні листи не були єдиним доказом при вирішення судом даного питання, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення у наведеній частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Заочне рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 4 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 4 грудня 2018 року

Судді: Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

В.В.Пономаренко