Справа №443/1071/17
Провадження №2/443/327/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1, який померла фактично успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_5 та право на земельну частку (пай) розміром 1,70 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дідусь - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1, який належав померлому на підставі договору купівлі продажу від 02 серпня 1956 року. За життя дідусь заповіту не склав, а тому спадкування відбувалось за законом. Відтак, його бабуся та відповідно дружина померлого спадщину після смерті чоловіка фактично прийняла, оскільки вступила в управління та володінням спадковим майном, хоча юридично своїх прав не оформляла. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і його бабуся - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої окрім вищевказаного будинку, входить право на земельну частку (пай) розміром 1,70 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не склала, відповідно спадкування відбувалось за законом. Спадкоємцем першої черги, є його батько - ОСОБА_3.(відповідач по справи). Проте, останній від спадщини відмовляється на його користь, як на спадкоємця за законом. Відтак, він як єдиний спадкоємець за законом, що виявив бажання прийняти спадщину, яку формально прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи в його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання за позивачем цілісно права власності на спадкове майно.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_3, в с. Молотів Жидачівського району Львівської області, у віці 82 років, помер ОСОБА_5, про що 25 серпня 1992 року складено відповідний запис №26 та Бортниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 27 серпня 1992 року, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 /а.с. 8/.

Спадщина відкрилася в цей же день, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин).

Судом встановлено, що до складу спадщини померлого ввійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1, який належав померлому на підставі договору купівлі продажу від 02 серпня 1956 року /а.с. 11-13/.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №726 виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 08 вересня 2017, що у виконавчому комітеті Бортниківської сільської ради заповіту від ОСОБА_5 не посвідчувалося. Також з вказаної довідки вбачається, що до дня смерті і на день смерті спадкодавця разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 /а.с. 15/.

При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла дружина спадкодавця - ОСОБА_4, оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, хоча юридично своїх прав не оформляла.

Разом з тим, судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_2, в віці 82 років, померла ОСОБА_4, про що 10 березня 1996 року зроблено відповідний запис за №19 та Бортниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 12 березня 1996 року, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 /а.с. 9/.

Спадщина відкрилася в цей же день, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) та складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1, який померла фактично успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_5 та права на земельну частку (пай) розміром 1,70 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 /а.с. 9-13/.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №725 виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 08 вересня 2017, що у виконавчому комітеті Бортниківської сільської ради заповіту від ОСОБА_4 не посвідчувалося. Також з вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_2 (позивач) займався похороном спадкодавця, забрав ключі від спадкового будинку та особисті речі померлої. В липні 1996 року зробив поточний ремонт житлового будинку, обробляє земельну ділянку /а.с. 14/.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв онук спадкодавця - ОСОБА_2, оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

Разом з тим, згідно із відповіддю №49/02-31 від 23 квітня 2018 року, виданої приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Посацькою А.О., встановлено, що ОСОБА_2. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його бабці - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи те, що позивач оформити право на спадкове майно, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1, який померла фактично успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_5 та право на земельну частку (пай) розміром 1,70 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко