ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4467/18 Номер провадження 22-ц/814/576/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Бондаревської С.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 01 жовтня 2018 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Турченко Т.В., повний текст якого складено 02 жовтня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 18 541,98 грн. матеріальних збитків, 15 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 11 квітня 2018 року за участі ОСОБА_3, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, та ОСОБА_4, який керував належним їй автомобілем НОМЕР_2, сталось ДТП, внаслідок якого автомобілям було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У зв'язку із цим вважає за необхідне стягнути з відповідача заподіяні їй матеріальні збитки та понесену моральну шкоду.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 18 541 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення вмотивоване тим, що відновлювальний ремонт автомобіля, який належить позивачеві, становив 65 054 грн., у той час як страхове відшкодування становило 46 512,02 грн. Стягненню підлягає різниця між страховим відшкодуванням та фактично заподіяною шкодою.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному оскаржила ОСОБА_3, просила скасувати його в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права. Зокрема, вказувала на те, що ремонт з відновлення автомобіля позивача був виконаний за завищеними цінами. Вартість таких робіт не може бути покладена в основу судового рішення.

23 листопада 2018 року ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи з викликом (повідомленням) учасників справи, проте таке клопотання не містить обґрунтування необхідності розгляду справи у такому порядку. Колегія суддів, з урахуванням обставин справи, не знаходить підстав для розгляду справи із викликом (повідомленням) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди сторонами не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 25.04.2018 року, яка набрала законної сиили, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КупАП.

Постановою встановлено, що 11 квітня 2018 року за участі ОСОБА_3, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, та ОСОБА_4, який керував належним ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_2, сталось ДТП, внаслідок якого автомобілям було завдано механічних пошкоджень.

Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ПрАТ «СК «Саламандра-України» (поліс АК № 7957062 від 12.12.2017 року). ОСОБА_3 була подана заява про страхове відшкодування.

17.05.2018 року страховою компанією був затверджений акт, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 46 512,02 грн. Дана сума була перерахована на рахунок станції технічного обслуговування.

Вищевказані обставини повною мірою визнаються сторонами по справі та не підлягають доказуванню.

12.04.2018 року пошкоджений автомобіль був переданий на ремонт ФОП ОСОБА_6, що підтверджується актом прийому - передачі.

Згідно замовлення-наряду ВА-21ЧІ-00358 від 02.07.2018 року, акта виконаних робіт ВА-ZN-00358 від 02.07.2018 року та прибутково-касового ордеру, на відновлення автомобіля позивачем було витрачено 65 054,00 грн.

Однак, відповідно до звіту № 37/05/18 від 15 травня 2018 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (а.с. 37), вартість відновлювального ремонту автомобіля, що належить ОСОБА_2, становить 64 031,79 грн.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів вважає за необхідне покласти в основу судового рішення звіт № 37/05/18 від 15 травня 2018 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Цим звітом визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля, що належить ОСОБА_2 При цьому, для визначення такої вартості оцінювачем було використано Національний стандарт № 1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав» та Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, «Бюлетень автотоварознавця № 100, 2018, Інструктивний лист Фонду держмайна України щодо оцінки збитків № 10-36-6537 від 28 квітня 2006 року.

Результати вищезазначеного звіту сторонами не спростовувались.

Акт виконаних робіт ВА-ZN-00358 від 02.07.2018 року, що покладений в основу оскаржуваного судового рішення, не містить будь-якого обґрунтування нарахування вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Враховуючи, що автомобіль, який належить позивачеві, не був фізично знищеним, то відповідач не має права вимагати врахування зношеності майна. Отже посилання апелянта на те, що страховою компанією було відшкодовано збитки позивача у повному обсязі, не заслуговують на увагу.

За таких обставин, відшкодуванню підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 17 519,77 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди на підставі акту виконаних робіт ВА-ZN-00358 від 02.07.2018 року, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його зміни в цій частині та зменшення суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 10 ст. 141 ЦПК України щодо взаємозарахування судових витрат, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 607,54 грн.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 17 519,77 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 607,54 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.В. Дряниця

С.М. Бондаревська