Справа № 128/2758/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигарової Д.О.,

за участі

позивача ОСОБА_1

адвоката Гуменюк Н.В.

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

адвоката Молявчика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 8932,00 грн., -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що в її підсобному господарстві перебувала та належала їй на праві власності корова за кличкою «Береза» 09.10.2011 року народження, робочий номер 4041, ідентифікаційний номер UA відповідно до паспорта великої рогатої худоби LB039312, виданого Державним підприємством «Агентство ідентифікації і реєстрації тварин» 01.10.2012 року. Видача та отримання такого паспорта регулюється положенням про паспорт великої рогатої худоби, затвердженим наказом № 342 від 17.09.2003 року Міністерства аграрної політики України.

Позивач зазначає, що корова в літній період перебувала на пасовищній відгодівлі, пасовища на території Пултівецької сільської ради, куди входить село Лисянка, де вона проживає і де розташоване її домогосподарство. Випас худоби на її вулиці Лісовій в с. Лисянка організований таким чином, що власники корів почергово випасають стадо корів на визначених пасовищах. Чисельність стада корів по вул. Лісовій складає десять корів.

22.05.2016р. черга випасати худобу прийшлась відповідачам-подружжю ОСОБА_4. Вранці відповідач ОСОБА_4, збираючи корів, в тому числі і її «Березу» до т.з. «череди», був верхи на коні, їм, жителям вулиці Лісової, було відомо, що кілька останніх раз ОСОБА_4 нагляд та охорону корів на пасовищі здійснював верхи на коні.

Близько 12 год. дня особисто ОСОБА_4, приїхавши з поля, верхи на коні, їй повідомив, щоб вона забрала свою корову з пасовища, оскільки вона не може рухатись. Прийшовши на поле, вона побачила, що її, зранку ще зовсім здорова корова, лежить, не рухається, не може підвестись.

Важливою обставиною було те, що корова була тільна, на пізньому строкові, орієнтовна дата розтелу була 03.06.2016р., тобто за два тижні від даної події.

Членами її сім'ї та жителями села була організована доставка корови додому: на щиту, на зимових санях. Все це транспортував трактор. При цьому її емоційна, психологічна та фізична напруги були надзвичайно високі.

Вказує, що відразу ними був зроблений виклик ветеринарному лікарю, який після огляду корови встановив діагноз: розрив хрестоподібних зв'язок та вивих колінного суглобу. Було рекомендоване відповідне лікування, що підтверджується довідкою від 02.06.2016р.

Корова «Берізка» знаходилась в домогосподарстві до 03.06.2016р., стан її з кожним днем погіршувався, вона на піднімалась на ноги, не могла змінювати положення свого тіла, відмічались загальна в'ялість, відсутність апетиту, також з'явились пролежні, які лікувати було неможливо.

Ситуація ставала критичною, враховуючи те, що корова з дня на день повинна була розтелитись, але в даній ситуації розтіл був настільки ускладнений, що найбільш вірогідним було втратити при цьому і корову, і ненароджене теля.

Позивач зазначає, що 03.06.2016р. вона з членами сім'ї прийняли рішення продати корову на забій, за вартістю живої ваги, щоб припинити її муки. Таке рішення далось дуже важко, оскільки вона виростила «Березу» з дня її народження, прив'язалась до неї, як члена сім'ї. Корова була молочна, давала гарні надої, продаючи молоко, вона мала невеликий, але стабільний дохід.

04.06.2016р., домовившись зі знайомим ОСОБА_6, вона продала йому корову «Березу» за вартістю її живої ваги приблизно 600 кг., оскільки її зважування провести було неможливо, отримавши 5000,00 грн. При транспортуванні корови з сараю на автомобіль, від'їзді автомобіля, вона присутньою бути не могла, оскільки перебувала в психологічному стресі від того, що втрачає корову, від того, що «Береза» переносить фізичні страждання і відчуває, що її відвозять на забій.

З метою вияснити обставини отримання коровою травми, в той же день 22.05.2016р. вона звернулась за роз'ясненнями до відповідачів ОСОБА_4. Їх версії відрізнялись одна від одної, але було встановлено, що ОСОБА_4 здійснював випас стада верхи на коні. Пасовище, де зазвичай випасається їхня «череда», має крутий пагорб, на який піднялась «Береза». Згонив її ОСОБА_4, будучи верхи на коні. Злякавшись, корова зробила різкий рух з гори, і отримала травму - розрив хрестоподібних зв'язок.

Внаслідок отриманої травми, вона втратила корову, навіть при найкращому перебігу реабілітаційного періоду корова б остаточно втратила свою продуктивність.

22.05.2016р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 несли відповідальність за схоронність кожної тварини в стаді при їх випасі відповідно довстановлених звичаїв та правил догляду за великою рогатою худобою.

Відповідачі для нагляду за стадом повинні були застосовувати такі дії, які б не призводили до травм худоби. Вина відповідачів полягає в тому, що ОСОБА_4, застосовувавши швидкість та спритність коня, зі згоди дружини ОСОБА_3, погнав корову «Березу», яка не змогла витримати такої фізичної загрузки та отримала травму.

Також позивач зазначає, що належна їй на праві власності корова «Береза» була середньої вгодованості, відповідно до довідки Департаменту агропромислового розвитку Вінницької ОДА від 01.07.2016р. Станом на 01.01.2016 року середні закупівельні ціни на ВРХ становили: середньої вгодованості 23,22 грн./кг. Приблизна вага корови склала 600кг, в разі, коли б вона продавала здорову худобу за вартістю живої ваги, то її вартість склала б 13 932,00 грн. Оскільки від покупця ОСОБА_6 вона отримала тільки 5000,00 грн., то решта 8932,00 грн. - це розмір завданої їй шкоди. Вказану суму вона просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за обставин та на підставах вказаних у позові. Суду додала, що відповідачі приходили до них та намагалися дати грошові кошти на лікування корови, відчуваючи свою провину, однак відшкодувати шкоду у повному обсязі відмовляються. В наслідок недбалого ставлення до виконання свого обов'язку вона понесла матеріальні збітки, що складають різницю між вартістю здорової корови та вартістю отриманою нею за живу вагу в розмірі 8932,00 грн., яку просить стягнути з відповідачів за судовим рішенням солідарно.

Відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечили. ОСОБА_3 суду показала, що ОСОБА_4 хоча і був верхи на коні, корів конем не згоняв. Травма у корови позивачки відбулася в наслідок того, що дві інші корови скакали одна на одну і одна з ним наступила на корову позивача, яка відпочивала, лежачи на землі. Завадити цьому було не можливо, так як сталося це зненацька, а корів відігнати було не можливо.

ОСОБА_4 покази ОСОБА_3 підтримав та суду пояснив, що верхи корів не гнав, випасали корів на рівній місцевості. Корова позивачки перебувала в стороні від основної групи корів, лежала на землі, коли біля неї стали бодалися та стрибали одна на одну дві інші корови. Одна з цих корів була «в охоті», господарку корови звати ОСОБА_7, проживає по вул. Лісова. Що корова в «охоті» вона їх не попередила. Корови бодалися між собою і корова ОСОБА_7, пригнула зненацька на корову позивачки і травмувала її. Корову позивачки погрузили на трактор, так як вона не могла піднятися і так відвезли до позивачки. У тому що сталося вини їх не має, так як попередити подію було неможливо. Все сталося зненацька, а розборонити корів було не можливо, так як вони були збуждені та агресивні.

В письмовому запереченні на позовну заяву зазначили, що позивач в позовній заяві посилається на те, що вони несли відповідальність за збереження кожної тварини в стаді при їх випасі відповідно до встановлених звичаїв та правил догляду за великою рогатою худобою. Вважають ці твердження безпідставними та такими, що спростовуються довідкою сільського голови Пултівецької сільської ради Вінницького району, в якій вказано, що спілка співвласників ВРХ на території Пултівецької сільської ради не зареєстрована та відповідно відсутні правила випасу худоби, які регламентують відповідальність осіб, які випасають худобу. Звичаї не є нормативним актом та відповідно не мають ніякої юридичної сили та не є підставою для стягнення матеріальної шкоди.

Твердження позивача відносно того, що її корова була травмована з вини ОСОБА_4, який 22.05.2016 року випасав корів та конем налякав її корову, внаслідок чого вона зламала ногу, вважають вигаданими, як зацікавленої особи та не підтвердженими іншими доказами.

Позивачем не надані докази, які підтверджують їх неправомірні дії чи бездіяльність, як відповідачів та вимоги позову викладені на підставі власних припущень. За вказаних обставин відповідачі просять відмовити в задоволенні позову.

Врахувавши думки учасників справи, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_1 належала на праві власності корова за кличкою «Береза» 09.10.2011 року народження, робочий номер 4041, ідентифікаційний номер UA відповідно до паспорта великої рогатої худоби LB039312, виданого Державним підприємством «Агентство ідентифікації і реєстрації тварин» 01.10.2012 року, що підтверджується ксерокопією цього паспорта (а.с. 6).

Видача та отримання такого паспорта регулювалась положенням про ідентифікацію і реєстрацію великої рогатої худоби, затвердженим наказом № 342 від 17.09.2003 року Міністерства аграрної політики України, чинним на час виникнення спірних правовідносин.

З довідки № 213, виданої Пултівецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області від 08.06.2016 року вбачається, що спілка співвласників ВРХ на території Пултівецької сільської ради не зареєстрована.Згідно постанови Верховної Ради України від 20 грудня 1091 року було створено земельні запаси (пасовища) площею 297,8 га на яких і випасається ВРХ. На сьогоднішній день плата за пасовище не здійснюється. Технічна документація по створенню громадських пасовищ перебуває на завершальному етапі. Після отримання свідоцтв на право власності буде створена спілка співвласників.Члени домогосподарств, які утримують корів здійснюють випас згідно черги, а також нагляд та охорону стада при випасі.Згідно записів погосподарської книги № 13 с. Лисянка по вулиці Лісовій в с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області, станом на 01.01.2016 року рахується 10 (десять) корів (а.с. 7).

З довідки від 02.06.2016 року, виданої Жмеринською районною державною лікарнею ветеринарної медицини вбачається, що 22.05.2016р. лікарем ветмедицини Жмеринської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_8, було проведено клінічний огляд належної позивачу корови: кличка «Береза», віком 5 років.Зі слів ОСОБА_1 стало відомо, що корова тільна, орієнтовна дата розтелу-03.06.2016р., огляд тварини проводився на пасовищі. При огляді встановлено, що корова отримала травму верхньої третини задньої правої кінцівки.Діагноз. Розрив хрестоподібних зв'язок та вивих колінного суглоба.Лікування: Внутрішньом'язево: диклофенак натрію-12мл.-1 раз в день напротязі 3-х днів, інтровіт-15мл одноразово.

Підшкірно: кофеїн-бензоат натрію 20%-20мл.-1раз в день напротязі 3-х днів.Внутрішньовенно: розчин глюкози 40%-200мл.,розчин кальцію хлориду 10% -200мл, розчин кальцію глюконату 10%-20мл., катозал-20мл.-1раз в день напротязі 3-х днів.

Рекомендоване натирання ушкодженої ділянки гелями «Алезан» і «Жокей» (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 02-01-51/1351 від 01.07.2016 року, виданої Департаментом агропромислового розвитку щодо закупівельних цін на велику рогату худобу (далі ВРХ), що склались станом на 01.01.2016 року Департамент агропромислового розвитку облдержадміністрації повідомляє, що згідно проведеного моніторингу по м'ясопереробним підприємствам області станом на 01.01.2016 року середні закупівельні ціни на ВРХ становлять:

- молодняк вагою понад 400 кг і вище - 27,68 грн./кг;

- дорослу вищої вгодованості - 25,71 грн./кг;

- середньої вгодованості - 23,22 грн./кг;

- нижче середньої вгодованості - 20,26 грн./кг;

- худу - 14,58 грн./кг (а.с. 9).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що випасав з батьками худобу в день події та підтвердив, що конем корів не перегоняли, він стояв поряд з матір'ю ОСОБА_3 і бачив, як одна корова скочила на іншу і та більше не могла піднятися. Корів пасли пішки. Він з матір'ю намагалися розігнати корів, але не вийшло, корови білися між собою і так зачепили корову, яка лежала на землі, корову позивачки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що 22.05.2016р. вигоняли худобу на пасовище і до них на коні приїхав ОСОБА_4 Через деякий час він приїхав до них та сказав, щоб забрали корову, так як вона лежить. Вони прийшли на пасовище і побачили, що їх корова лежить та не піднімається. Вони викликали лікаря і трактором на санях привезли корову додому. Лікування результату не дало і вони здали корову на вагу. Порядок у селі такий, що хто випасає, той і несе відповідальність. ОСОБА_4 розповів їм, що на їх корову пригнула корова «в охоті», що належить ОСОБА_7. Ветеринар сказав їм, що ногу їх корови «разчахнуло». Корова шкульгала, але на іншу ногу, ця нога до цього була здоровою.

Свідок ОСОБА_11 допитаний у судовому засіданні суду показав, що був у день події на пасовищі. Корови паслися окремо від коня ОСОБА_4. Кінь був прив'язаний у садку.

Свідок ОСОБА_8 допитаний у судовому засіданні пояснив, що його викликали, як ветеринара до корови позивачки і він виявив травму задньої правої ноги, а саме, у колінному суглобі було порвано зв'язку. Було проведено консервативне лікування, але воно результату не дало. На лікування пішло 100 грн. Розірвати зв'язку в положенні лежачі - шансів мало, у його практиці такого ще не було.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, сторона позивача має довести право на забезпечення її матеріальних претензій зі сторони відповідача.

Свої позовні вимоги сторона позивача грунтує на нормативних положенням ст.ст.22,1166 ЦК України, а також на звичаях, що склалися щодо питання випасу ВРХ.

Так, за ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак, як встановлено по справі, згідно довідки № 213, виданої Пултівецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області від 08.06.2016 року вбачається, що спілка співвласників ВРХ на території Пултівецької сільської ради не зареєстрована.

Згідно довідки зазначено, що згідно постанови Верховної Ради України від 20 грудня 1091 року в с.Лисянка було створено земельні запаси (пасовища) площею 297,8 га, на яких і випасається ВРХ, але оплата за пасовище не здійснюється, технічна документація по створенню громадських пасовищ перебуває лише на завершальному етапі, спілка співвласників ВРХ не створена, а отже права на обов'язки власників ВРХ не визначені, та не закріплені у відповідному договорі, чи іншому правоустановчому документі.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

При цьому, зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовістності, розумності та справедливості.

Зобов'язання виконання зобов'язання виникає на підставі ст.526 ЦК України.

Виконання зобов?язання має бути обумовленим в договорі, акті цивільного законодавства чи відповідними звичаями способом, предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особою.

Однак, як встановлено по справі, договір щодо випасу ВРХ між співвласниками ВРХ в с.Лисянка не укладався, закріплення чергування по випасу ВРХ за домогосподарствами у сільській раді відсутнє, домовленість між власниками ВРХ, щодо відповідальності за ВРХ, яка випасається, жодним актом чи договором не визначена.

Крім того, суд враховує, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем вартість корови визначена в 13 932,00 грн., виходячи з ваги корови у 600 кг. Вказана вага в 600 кг. відповідними доказами позивачем не підтверджена. Запис, який міститься на а.с. 11, щодо ваги корови в 600 кг. не є належними та допустимим доказом, так як джерело походження даного доказу суду не наведено та не підтверджено. Особа «ОСОБА_6.» в суді не допитаний, від його допиту сторона позивача відмовилася.

Враховуючи вказане, суд вважає, що підстави для задоволення позову стороною позивача належними доказами не доведені, в зв'язку з чим позов до задоволення не підлягає.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позову до стягнення судові витрати не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22,1166 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 8932,00 грн. та стягненні судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна