Справа №442/5350/18
Провадження №2/442/1871/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

за участю представника позивача ( відповідача) - адвоката ОСОБА_2

відповідача (позивача) ОСОБА_3

представника відповідача ( позивача) - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобич цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідачаОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

ОСОБА_3 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_5 в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем ОСОБА_3 він одружився 28.12.2011 року, шлюб зареєстрований у Долішньолужанській сільській раді Дрогобицького району, Львівської області. 20.04.2012 року у них народилася дочка ОСОБА_6. В даний час він з відповідачем не проживає. Вони розлучились 08.06.2016 року. Дочка живе у відповідача. Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 30 жовтня 2012 року з нього стягуються аліменти на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у в розмірі по ? частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2012 року до досягнення нею повноліття. На момент прийняття даного рішення судом, до 20.03.2017 року, він був офіційне працевлаштований і отримував стабільний регулярний заробіток, з якого вчасно стягували аліменти на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час він не працює і змінився його майновий стан, проживає разом з мамою, яка знаходиться скрутному матеріальному становищі, сплачує комунальні послуги за житло, не отримує субсидії. При виконанні рішення суду від 30.10.2012 року про стягнення аліментів у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно виникають труднощі, так як він не отримує стабільного доходу, а середньостатистична заробітна плата має мінливий характер і для належного виконання ним аліментних зобов»язань неможливо встановити точний розмір аліментів, які має сплатити, він постійно по мірі можливості сплачує аліменти. Після звільнення з роботи сплачував 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, пізніше після зміни закону 50%. Просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_3 в обґрунтування зустрічних позовних вимог покликається на те, що 28 грудня 2011 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Долішньолужецької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3, актовий запис №6. Від шлюбу у них народилися дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їхня дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач ж в свою чергу не виконує покладений на нього обов'язок батька, матеріальної допомоги на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів доходу розмірі 1200 грн. не вистачає на її утримання. Дитина кожного дня потребує якісного харчування, одягу, іграшок, а також хоче зазначити, що дитина постійно хворіє, що в свою чергу потребує великих матеріальних витрат на лікування та медикаменти, оскільки коштів не достатньо для належного утримання дитини, вона змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів.

Представник позивача ( відповідача) - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі, зустрічній позов не визнала, суду надано відзив на зустрічну позовну заяву, просить у зустрічному позові відмовити за безпідставністю.

Відповідач (позивач) ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні не визнала, просить в позові відмовити, заявлені зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить змінити розмір аліментів та проводити стягнення згідно вимог, заявлених в зустрічній позовній заяві.

Представник відповідача ( позивача) адвоката ОСОБА_4 в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, суду надано відзив на позовну заяву. Вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, оскільки відповідач отримує заробітну плату нерегулярною.Підтримує зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі та просить змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_5, 1993 року народження аліменти на користь дочки ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Зазначила той факт, що в законодавстві були внесені зміни, якими посилено відповідальність за несплату аліментів на дитину, а саме Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017р. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно - телекомунікаційну систему.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов в частині зміни розміру аліментів на дитину не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У випадку присудження аліментів у частці від доходу, то такий мінімальний розмір аліментів передбачений п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, а також ч.3 ст.184 СК України: на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Таким чином, з пояснень сторін в судовому засіданні та досліджених судом доказів встановлено, що позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 28.12.2011р. по 08.06.2016р. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 30 жовтня 2012 року, з ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.09.2012 року і до досягнення нею повноліття. При цьому ОСОБА_3 обрала спосіб стягнення аліментів на дочку у частці від всіх видів заробітку її колишнього чоловіка, батька дитини ОСОБА_5.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину передбачені статтею 181 Сімейного кодексу України, а саме: способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

На підставі наведеного, врахувавши, що спосіб стягнення аліментів відповідачем був визначений згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 30.10.2012р. у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2012р. і до досягнення дитиною повноліття, а це є правом одержувача аліментів, а не платника аліментів та враховуючи те, що відповідач (позивач) ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., суд вправі змінити спосіб стягнення аліментів.

Докази, які наявні в матеріалах справи, подані позивачем (відповідачем) ОСОБА_5 щодо утримання ним пристарілої бабці ОСОБА_8, 1927 року народження, яка проживає разом з ним, суд не бере до уваги, оскільки згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 19.10.2018р., ОСОБА_8 19.10.2018р. померла. Крім того, судом не береться до уваги той факт, що в березні 2017р. ОСОБА_5 звільнився роботи в 2017р., оскільки останній є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості населення як безробітний не перебуває, також судом враховано матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині, несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, однак не може це повноцінно утримувати при швидких інфляційних процесах в економіці та різкого подорожчання цін на продукти харчування. Таким чином, вимога про зміну способу оплати аліментів на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є такою, що суперечить вимогам статті 181 Сімейного кодексу України (зі змінами), якою встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто позивачем ( відповідачем ) ОСОБА_5 не вірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні його заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах свої здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи з принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дитини, кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дитини не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ч.1, 2 ст.27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конституцією України визначено основи права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей, зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

У відповідності до вимог статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України).

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а відтак, оскільки відповідач ( позивач) немає постійного доходу та регулярного заробітку, суд вважає, що враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз'яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", є підстави для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі та встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України), зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В Абзаці 2 ч.2 вказаної вище статті зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років : з 1 січня по 30 червня становить - 1860 грн., з 1 липня по 30 листопада - 1944грн., з 01 по 31 грудня - 2027грн.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.17 постанови від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а оскільки судом взято до уваги той факт, що інших стягнень по виконавчому листу з нього не проводяться, крім того, враховано, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років : з 1 січня по 30 червня становить - 1860 грн., з 1 липня по 30 листопада - 1944грн., з 01 по 31 грудня - 2027грн., що значно перевищує встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини - доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак суд прийшов до переконання, що заявлені зустрічні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,

ухвалив :

В задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, відмовити повністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про збільшнння розміру аліментів задоволити частково.

Змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої : дочки ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі - в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття

Стягнути із ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відкликати попередній виконавчий лист за №1306/7295/2012, виданий 13.11.2012р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_5 , місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання - АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя Гарасимків Л.І.