У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2018 р.

м. Київ

справа № 755/10829/2018

провадження № 6/755/1232/18

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Ламбуцької Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві подання заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лагоцької В.Ф. про розшук боржника ОСОБА_4, поданого в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Лагоцька В.Ф. звернулась до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_4, поданого в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, мотивуючи подання тим, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 2604/10829/2012, виданий 21 червня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.05.2012 року і до повноліття дитини. Боржником вказане рішення суду не виконується. Заборгованість по сплаті аліментів від 01.11.2018 року становить 54 811,75 грн. Державним виконавцем проведені виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: направлено постанову про відкриття провадження на адресу боржника, прийнято постанову про привід боржника, винесено постанови про накладення арешту на майно боржника, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, здійснено запити до державних органів з метою встановлення місця роботи, джерел доходу ОСОБА_4, прийнято постанову про накладення штрафу на боржника. Однак вжиті заходи виявились безрезультатними. Будь-яке майно чи рахунки в банках на боржника не зареєстровані. 05.05.2018 року та 20.11.2018 року за наслідком виходу державного виконавця за місцем проживання боржника ОСОБА_4 АДРЕСА_1, майна, за рахунок якого можливо звернути стягнення, не розшукано, про що складено відповідні акти.

Враховуючи викладене, державний виконавець звернувся до суду із поданням про розшук боржника, оскільки на даний час відсутні відомості про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані стороною докази, суд приходить до висновку про задоволення подання з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2604/10829/2012 на примусове виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Києва, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки міста Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, на утримання неповнолітньої дитини -доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 08 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

14.08.2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 33855302 на підставі вказаного виконавчого листа.

11.09.2013 року постановою державного виконавця оголошено примусовий привід боржника ОСОБА_4 для забезпечення виконання рішення суду, оскільки у добровільному порядку рішення суду не виконано, на неодноразові виклики боржник не з'явився, про причини неявки не повідомляв.

27.10.2017 року, 16.02.2018 року, 22.05.2018 року та 16.08.2018 року боржнику ОСОБА_4 направлено виклики державного виконавця, однак боржник жодного разу не з'явився.

14.03.2018 року заступником начальника Відділу у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 року № 256/5/65, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 133/31585, винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

14.03.2018 року заступником начальника Відділу у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

14.03.2018 року заступником начальника Відділу у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

21.03.2018 року заступником начальника Відділу у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання.

Вказані постанови заступника начальника Відділу було надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», направлено відповідним органам для виконання.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, наданих на запити державного виконавця, інформація стосовно відкритих рахунків у банківських установах, які отримують пенсію, та про осіб, які працюють за трудовим або цивільним договорами щодо ОСОБА_4 відсутня.

11.05.2018 року постановою заступника начальника Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4, та оголошено заборону відчуження.

11.05.2018 року постановою заступника начальника Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва з метою забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно у боржника ОСОБА_4 відсутнє.

27.07.2018 року у зв'язку з невиконанням рішення суду боржником, а також наявністю заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.09.2018 року склала 33 8754,50 грн., державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50 відсотків суми заборгованості. Сума винесеного штрафу становить 19 937,25 грн.

Згідно відповіді Відділу з питань місця реєстрації/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації місце проживання боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1.

05.05.2018 року та 20.11.2018 року за наслідком виходу державного виконавця за місцем проживання боржника ОСОБА_4 АДРЕСА_1, майна, за рахунок якого можливо звернути стягнення, не розшукано, про що складено відповідні акти.

Як убачається із змісту подання заступником начальника Відділу Лагоцькою В.Ф. складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 21.11.2018 року № 68578, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_4 за виконавчим листом № 2604/10829/2012 станом на 01 листопада 2018 року становить 54 811,75 грн. в матеріалах подання наявна довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по аліментам від 15.02.2018 року № 0130, відповідно до якої заборгованість станом на 01.02.2018 року становить 30 374,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Підставою для розшуку боржника є відсутність відомостей про місце проживання боржника, його майна. При цьому обов'язковий розшук проводиться в разі відсутності відомостей про місце проживання боржника за виконавчим документом про стягнення аліментів.

Питання оголошення розшуку боржника, що регулюється ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється відповідно до Порядку розшуку боржника - фізичної особи, затвердженого наказом МВС України від 27.08.2008 №408.

Згідно із п. 1.1 вказаного Порядку, він визначає загальні засади організації діяльності територіальних підрозділів служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб з установлення місцеперебування відповідачів у справах за позовами про стягнення аліментів або про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, на підставі ухвали суду про їх розшук.

Відповідно до п. 1.5 Порядку розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або за місцем проживання (перебування) стягувача. Ухвалою суду визначається підрозділ внутрішніх справ, на який покладається розшук боржника.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов'язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов'язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони є обов'язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Що стосується обов'язковості судових рішень, то варто нагадати, що ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04. Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України. Суд зауважує, що одне з перших таких рішень, яке було винесено в 2004 році, ґрунтувалося на фактах, подібних до фактів у цій справі (див. рішення у справі Войтенка).

Європейський суд з прав людини наголошує, що виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов'язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток одній зі сторін. Крім того, у рішенні по справі «Бурдов проти Росії» Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід'ємною частиною «справедливого судового розгляду» в значенні статті 6 Конвенції. Окрім того, підкреслено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, які набрали законної сили, упродовж тривалого часу - є позбавленням положення п. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

Беручи до уваги вимоги закону щодо обов'язковості виконання рішення суду, ухваленого іменем України, з метою дотримання принципу верховенства права щодо юридичної визначеності, суд приходить до висновку про задоволення подання державного виконавця про розшук боржника ОСОБА_4, оскільки рішення суду відповідачем не виконано та на даний час відсутні відомості про його місце проживання або перебування.

Виходячи з того, що останнім відомим місцем проживання боржника є АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне доручити проведення розшуку боржника Дніпровському управлінню поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 7, 18, 259-261, 353, 355, 438 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Подання заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лагоцької В.Ф. про розшук боржника ОСОБА_4, поданого в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, - задовольнити.

Оголосити розшук боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1.

Проведення розшуку боржника доручити Дніпровському управлінню поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 04 грудня 2018 року.

Суддя: В.І. Галаган