27.11.2018 Справа №607/7374/18
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.В.

сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у загальному позовному проваджені у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 3/8 частки житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 Тернопільського району у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та на 1/8 частки цього ж будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що спірний житловий будинок належав на праві власності колгоспному двору у складі восьми членів: ОСОБА_5(батька), ОСОБА_6( матері), ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (баби).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла його баба ОСОБА_9 Після її смерті відкрила спадщина належну їй 1/8 частку спірного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем її майна за законом першої черги, який прийняв спадщину був його батько, її син ОСОБА_5, однак спадкових прав не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати ОСОБА_6 Спадщину після її смерті прийняв він, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Крім того, частково оформив спадкові права отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку пл. 1,93 га в с.Мишковичі.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_8, його брат та син ОСОБА_5 Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину був батько ОСОБА_5, однак, спадкових прав не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько ОСОБА_5 За життя батько склав заповіт, яким заповів йому все належне йому майно. Після його смерті відкрила спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на 3/8 частки спірного житлового будинку. Він у встановлений законом прийняв спадщину.

Постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 та за законом після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 липня 2018 року у задоволенні клопотання представника відповідача -адвоката ОСОБА_10 про залучення співвідповідача ОСОБА_7 відмовлено, оскільки в силу вимог ст.51 ЦПК України суд вправі залучити співвідповідача лише за клопотанням позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_10 подав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь. Вказала, що після смерті ОСОБА_6, крім позивача, є ще троє спадкоємців синів ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які на час смерті ОСОБА_6 проживали разом із нею, відтак, є такими, що прийняли спалщини. Крім того, після смерті ОСОБА_8, крім батька, спадкоємцем також є донька ОСОБА_11 Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові.

Представник позивач - адвокат ОСОБА_2 подав відповідь на відзив. Вказав, що відповідачі спадщини після смерті матері не приймали. ОСОБА_7 на час відкриття спащини після смерті матері проживав за межами України. Після смерті ОСОБА_8 єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину був батько ОСОБА_5 Інші спадкоємці спадщини не приймали. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

У судове засідання позивач не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо представник - адвокат ОСОБА_2 подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник позивача була присутня у підготовчому судовому засіданні, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Попередньо ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому вказав, що позов заперечує частково в частині визнання за позивачем права власності на 1/8 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_6, оскільки спадщину після смерті матері також прийняв, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_10 подала заяву про слухання справи за їх відсутності. При цьому, просила врахувати заперечення викладені у відзиві та заперечення на відповідь.

Адвокат ОСОБА_10 була присутня у підготовчому судовому засіданні, позов заперечила.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 17 квітня 1960 року зареєстрували шлюб, що підтверджується актовим записом про шлюб №11 від 17 квітня 1960 року.

Той факт, що ОСОБА_9 є матірю ОСОБА_5 підтверджено матеріалами справи, у тому числі відомостями погосподарських книг, паспортних книг та визнається сторонами спору.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Мишковицькою сільською радою Тернопільського району від 25 квітня 1968 року встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно запису акта про народження за №31 від 28 грудня 1964 року встановлено, що батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 29 серпня 2018 року за №938 вбачається, що станом на 28.08.2017 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1, рахується за: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_9

Відповідно до довідки Мишковицької сільської ради за №302 від 24 квітня 2018 року, спірне будинковолодіння згідно даних погосподарських книг станом на 01.07.1990 року значиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_5 (голова двору), ОСОБА_6 (дружина),ОСОБА_3 (син), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_8.(син), ОСОБА_4 (син) ОСОБА_1 (син) та ОСОБА_9 (мати).

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 належить по 1/8 частки спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Мишковицькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району від 14 грудня 1995 року, актовий запис за № 25.

Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, зокрема на 1/8 частку спірного будинковолодіння.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її син ОСОБА_5

Як вбачається з довідки за №299 від 14 квітня 2018 року, виданої Мишковицькою сільською радою, на час смерті ОСОБА_9 в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживали, син ОСОБА_5, невістка та внуки.

Таким чином, після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняв її син ОСОБА_5, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 52280437 від 14 червня 2018 року, інформація про спадкові справи після смерті ОСОБА_9 у спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 52285811 від 14 червня 2018 року, інформація про заповіти від імені ОСОБА_9 у спадковому реєстрі відсутня.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим Мишковицькою сільською радою Тернопільського району від 12 грудня 2002 року, актовий запис за № 40.

Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, у тому числі на 1/8 частку спірного будинковолодіння.

Згідно довідки Мишковицької сільської ради за № 301 від 24 квітня 2018 року у житловому будинку разом з нею були зареєстровані ОСОБА_5 та сини ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Відповідно до довідок Мишковицької сільської ради за №№ 1400,1378 від 13.11.2018 року, після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 доглядати за будинком, обробляли земельну ділянку, сплачувати земельний податок..

ОСОБА_1 12 лютого 2004 року подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої було заведено спадкову справу за № 97. Факт прийняття спадщини перевірено по державному акту на земельну ділянку на ім'я померлої у спадкоємця.

12 лютого 2004 року Державним нотаріусом Тернопільської державної районної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 на земельну ділянку пл. 1,93 га в с.Мишковичі Тернопільського району, за реєстровим № 1-105.

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном прийняли її сини ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Інші спадкоємці за законом ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_6 не приймали, оскільки будь-яких дій щодо вступну в управління та володіння спадковим майно не вчиняли.

Факт неприйняття спадщини ОСОБА_5 також підтверджується його заявою поданою до Тернопільської районної державної нотаріальної контори відповідно 28 січня 2004 року про неприйняття спадщини та не бажання звертатись до суду із заявою про продовження строку прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 19 квітня 2018 року за №1028/02-74, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6, виданим Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 10 вересня 2012 року, про що зроблено актовий запис за № 22.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне майно, у тому числі на 1/8 частку спірного житлового будинку.

Згідно Інформаіної довідки із Спадкового реєстру за № 334122356 від 05.03.2013 року встановлено, що інформація про заповіти та спадкові договори щодо ОСОБА_8 в реєстрі відсутня.

Спадкоємцями першої черги за законом є батько ОСОБА_5 та донька ОСОБА_11

Відповідно до довідки Мишковицької сільської ради за № 298 від 24 квітня 2018 року, на день смерті ОСОБА_8 разом з ним проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1: батько ОСОБА_5 та брати ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 33412483 від 05 березня 2013 року встановлено, що після смерті ОСОБА_8 у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведено 05 вересня 2013 року спадкову справу за № 105/2013 .

З копії матеріалів спадкової справи встановлено, що 15 березня 2013 року до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пілся смерті ОСОБА_8 звернувся його батько ОСОБА_5

При цьому, повідомив, що є інші спадкоємці за законом, дочка померлого -ОСОБА_11

Встановлено, що донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому на час смерті ОСОБА_8 була повнолітньою та спадщини після смерті батька не приймала.

Таким чином, ОСОБА_5 після смерті сина ОСОБА_8 успадкував належну йому 1/8 частку спірного будинковолодіння.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів все своє майно, ОСОБА_1. що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Мишковицької сільської ради Тернопільського району від 06 травня 2003 року за № 29.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданим Мишковицькою сільською радою Тернопільського району від 02 грудня 2016 року, актовий запис за №24.

Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом.

Згідно довідки Мишковицької сільської ради за №300 від 24 квітня 2018 року, на день смерті ОСОБА_5 разом з ним зареєстровані та проживали ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Згідно витягу про реєстрацію в Спадкового реєстрі за № 47799665 від 22.05.2017 року встановлено, що після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 року у Тернопільській районної державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 218/2017р.

З копії матеріалів спадкової справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_4

17 серпня 2017 року ОСОБА_1 подав до Тернопільської районної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 19 квітня 2018 року за №1027/02-74, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, після смерті ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_1, спадкоємців, які мають право на обов'язку частку у спадщині не встановлено.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_9 відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

В силу вимог ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 553 ЦК 1963 року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння станом на 01 липня 1990 року числиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_9

Вказані обставини визнати сторони спору.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, кожному члену, у тому числі ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за життя належало по 1/8 його частині.

Спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняв її син ОСОБА_5, шляхом фактичного вступу в управління майном, що підтверджується матеріалами справи.

Інші спадкоємців за законом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_5 успадкував після смерті ОСОБА_9 належну їй 1/8 частку спірного житлового будинку.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 спадщину прийняли її сини: позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Позивач та відповідачі продовжувала проживати у спірному житловому будинку, здійснювати догляд за ним та обробляти присадибну земельну ділянку, що підтверджується матеріалами справи.

Встановлено, що син ОСОБА_7 спадщини після смерті матері не приймав, заяви до нотаріальної контори не подавав та будь-яких дій щодо фактичного вступу в управління спадковим майном не вчиняв.

Інші спадкоємців за законом відсутні.

Таким чином, належну їй 1/8 частку спірного житлового будинку у рівних частках за законом успадкували ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен по 1/24 частки.

З врахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на 1/8 частку спірного будинковолодіння після смерті матері ОСОБА_6 підлягають до часткового задоволення шляхом визнання за ним права власності на 1/24 частку житлового будинку (1/8/3).

Судом встановлено та підтверджено матерілами справи, що відповідачі прийняли спадщину пілся смерті матері шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, а саме обробляли присадибну земельну ділянку, сплачували земельний податок та продовжували проживати у спірному будинку, що підтверджується довідками Мишковицької сільської ради.

Заяви про відмову від спадщини у встановлений строк не подавали.

Спадщина після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відкрилась після 2004 року відтак, застосуванню підлягають правила ЦК від 2004 року.

За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року відкрилась спадщина за законом.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_8, який прийняв спадщину був батько ОСОБА_5

Донька ОСОБА_11 спадщини після смерті батька не приймала.

Відтак, ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 успадкував належну йому 1/8 частку спірного будинку.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на належні йому 3/8 частки спірного житлового будинку, з яких: 1/8 - належна йому частка колгоспного двору; 1/8 - частка, яку він успадкував за законом після смерті матері ОСОБА_9 та 1/8- частка, яку успадкував за законом після смерті ОСОБА_8

Єдиним спадкоємцем його майна за заповітом є позивач ОСОБА_1, який прийняв спадщину.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач після смерті матері успадкував за законом -1/24 , а після смерті батька за заповітом - 1/8 частку спірного житлового будинку.

Однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від ІНФОРМАЦІЯ_5 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на 3/8 частки житлового будинку, загальною пл. 78,8 кв.м., житловою пл. 64,3 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та на 1/24 частки даного житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524, 529, 549 ЦК 1963 року, ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268- 1270 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП -НОМЕР_1), в інтересах якого діє адвокат - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (с. Мишковичі Тернопільського району), ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_2) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки житлового будинку, загальною пл. 78,8 кв.м., житловою пл. 64,3 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/24 частки житлового будинку, загальною пл. 78,8 кв.м., житловою пл. 64,3 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП -НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, с. Мишковичі Тернопільського району.

Відповідач: ОСОБА_4, АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.

Головуюча