Постанова

Іменем України

26 листопада 2018 року

місто Київ

справа № 214/1418/16-ц

провадження № 61-9216св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року у складі судді Хомініч С. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 754, 20 дол. США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 13 369, 21 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 22 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 19 300, 00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12, 5 % річних строком до 21 вересня 2029 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за зазначеним кредитним договором 22 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено окремі договори поруки, згідно з умовами яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поручилися перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_4 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_4 належним чином зобов'язання за ним не виконувала, в результаті чого станом на 29 лютого 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 18 754, 20 дол. США, з яких: 16 722, 03 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 032, 17 дол. США - заборгованість зі сплати відсотків, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 13 369, 21 грн, з яких: 3 568, 49 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 9 800, 72 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Судом стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 22 вересня 2008 року в сумі 18 754, 20 дол. США, з яких: 16 722, 03 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 032, 17 дол. США - заборгованість зі сплати відсотків, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 13 369, 21 грн, з яких: 3 568, 49 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 9 800, 72 грн - пеня за прострочення сплати процентів. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 22 вересня 2008 року в сумі 18 754, 20 дол. США, з яких: 16 722, 03 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 032, 17 дол. США - заборгованість зі сплати відсотків, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 13 369, 21 грн, з яких: 3 568, 49 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 9 800, 72 грн - пеня за прострочення сплати процентів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили неналежне виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_4 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а також поручителями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо усунення такого порушення, а також непогашення боргу відповідачами в добровільному порядку та право банку, у зв'язку з цим, вимагати від відповідачів, як солідарних боржників, дострокового повернення заборгованості за кредитним договором.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просила скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга обґрунтовувалась порушенням судом першої інстанції норм процесуального права щодо заочного розгляду справи. На переконання заявника судом першої інстанції порушено правила статей 169 та 224 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року) щодо повторної неявки належним чином повідомленого відповідача, чим порушено принцип змагальності сторін, а також право заявника на участь у судовому засіданні, подати письмові заперечення на позов. Представником заявника подано до суду першої інстанції зустрічний позов про захист прав споживачів та визнання кредитного договору удаваним, проте у прийнятті зустрічного позову судом відмовлено.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду 12 лютого 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просило касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Позивач зазначає, що розгляд справи у суді першої інстанції призначався тричі, про що повідомлялись відповідачі та у матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення їм повісток про виклик до суду. Доводи касаційної скарги не містять посилань на порушення апеляційним судом норм матеріального права, касаційна скарга обґрунтовувалась виключно порушенням норм процесуального права. Натомість, за правилами частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, визначеним статтею 213 ЦПК України 2004 року, а касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України 2004 року, відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 22 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит на придбання нерухомості у розмірі 19 300, 00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12, 5 % річних строком до 21 вересня 2029 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором 22 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, а також між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено окремі договори поруки відповідно за № 229968 та № 229970, згідно з умовами яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поручилися перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_4 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

ОСОБА_4 належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в результаті чого станом на 29 лютого 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 18 754, 20 дол. США, з яких: 16 722, 03 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 032, 17 дол. США - заборгованість зі сплати відсотків, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 13 369, 21 грн, з яких: 3 568, 49 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 9 800, 72 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Верховний Суд в оцінці доводів касаційної скарги врахував, що ОСОБА_4 належним чином сповіщалася про розгляд справи у суді першої інстанції, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення заявнику (а.с. 56, 62, 69). При цьому у матеріалах справи наявні заяви представника заявника, подані факсимільним зв'язком, про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибути у судові засідання без підтвердження поважності причин неможливості з'явитися до суду (а.с. 65, 70).

Зважаючи на наведене, Верховний Суд не встановив порушень судом першої інстанції правил статей 169, 224 ЦПК України 2004 року.

Згідно з частинами першою-п'ятою статті 74 ЦПК України 2004 року судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання особам, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

За правилами пункту 1 частини першої, частини четвертої статті 169 ЦПК України 2004 року суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких відсутні відомості, що їм вручені судові повістки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України 2004 року у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Будучи належним чином сповіщеною, ОСОБА_4 не надала суду доказів поважності причин неявки у судові засідання, а тому порушень суду першої інстанції у принципу змагальності сторін Верховний Суд не встановив.

Кожна сторона користується своїми правами, передбачених у статтях 27, 31 ЦПК України 2004 року, на власний розсуд. Верховний Суд дав оцінку процесуальній поведінці відповідача під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій. ОСОБА_4 як відповідач у справі наділена правом самостійно брати участь у справі, надавати особисті пояснення, заявляти клопотання тощо. Такими правами заявник не скористалась, у судові засідання до суду першої та апеляційної інстанції не з'явилась, підтверджень поважності причин неявки у судові засідання не надала. Представник відповідача також не підтвердив поважності причин неявки у судові засідання.

Відповідно до статті 304 ЦПК України 2004 року справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цим кодексом.

Під час підготовки розгляду справи апеляційним судом протягом десяти днів з дня отримання справи суддя-доповідач вчиняє такі дії: з'ясовує питання про склад осіб, які беруть участь у справі; визначає характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює; з'ясовує обставини, на які посилаються сторони та інші особи, які беруть участь у справі, як на підставу своїх вимог і заперечень; з'ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються сторонами та іншими особами; вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; вчиняє інші дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи (стаття 301 ЦПК України 2004 року).

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції відповідно до статті 301 ЦПК України 2004 року наділений повноваженнями встановлювати обставини справи, збирати та досліджувати докази.

Враховуючи, що ОСОБА_4, яка подала суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, у судове засідання не з'явилася, апеляційний суд виконав всі вимоги ЦПК України 2004 року щодо апеляційного розгляду справи. Заявник не скористалася правами, передбаченими статтями 27, 31 ЦПК України 2004 року, перешкод судом апеляційної інстанції у їх реалізації не встановлено.

Наведені доводи про неприйняття судом першої інстанції зустрічного позову відхилені Верховним Судом.

Відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України 2004 року до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Відповідач у судових засіданнях у суді першої інстанції участі не брала, через канцелярію зустрічний позов до початку розгляду судом справи по суті не подавала, ухвала суду про відмову у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду відсутня.

Доводи про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права касаційна скарга не містить.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик