Справа № 766/8659/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 Херсонській міський суд Херсонської області у скл

головуючої судді Дорошинської В.Е.

за участі секретаря Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Перша Херсонська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про часткове скасування свідоцтва про спадщину за законом та визнання прав власності на спадкове майно-

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом про скасування свідоцтва про спадщину за законом від 14.12.2005 видане державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Херсон, смт.Антонівка, вул. Колодязна, під номером 11, на земельній ділянці площею 1300 кв.м. На попередньому судовому засіданні позовні вимоги були уточненні шляхом зменшення вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2005 виданого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори за номером спадкової справи №327/2005/- зареєстрованого в реєстрі за №3-2717 в частині 1/2 від спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Херсон, смт.Антонівка, вул. Колодязна, під номером 11, на земельній ділянці площею 1300 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликається на те, що вона є онукою спадкодавця ОСОБА_4, котрий помер 07.04.2005. Спадкоємцями першої черги після смерті діда, ОСОБА_4, є позивач за правом представлення, оскільки її батько ОСОБА_5 (син спадкодавця), помер 09.05.1999 року та її тітка (донька спадкодавця), яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Водночас, при оформленні спадщини відповідачка, що є тіткою позивачки, ввела в оману нотаріуса, повідомивши, що інших спадкоємців першої черги немає. Нотаріус не перевірив цієї інформації, не закликав позивачку до спадкування, у звязку із чим свідоцтво про право на спадщину після діда отримала лише відповідачка на все спадкове майно. Після смерті діда, відповідачка повідомила позивачці про складання дідом заповіту на своєімя, що не викликало у позивачки сумнівів оскільки всім оточуючим було відомо про відповідне бажання діда та намір оформити заповіт. На момент смерті діда Позивачка перебувала поруч із ним, опікуючись та проживаючи разом із ним через його хворобу, що за її переконанням, дає їй можливість стверджувати про прийняття спадщини спільним проживанням. Позивачка наполягає на незаконності позбавлення права на спадок після діда, оскільки при оформленні даного правовстановлюючого документу порушено її право як спадкоємця за правом представлення.

В судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали, в їх доведення просили опитати заявлених ними свідків. Ознайомившись із поданими відповідачем запереченнями на позов, просять визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача позов заперечив повністю у відповідності до доданих до справи письмових заперечень. Додатково представник відповідача наголосив на недоведеності позову належними і допустимими доказами, навів, що відповідачка правомірно повідомила нотаріусу про відсутність інших спадкоємців першої черги, оскільки позивачка, як онука, не входить до цієї категорії осіб. Також представник відповідача зазначив на тому, що позивачка була присутня на похоронах діда, всім оточуючим було відомо про невдалу спробу діда скласти заповіт на користь відповідачки, зазначив, що позивачка ніколи не опікувалась дідом у підтвердження чого просив викликати і опитати свідків. Також представник відповідача просив застосувати до позову строк позовної давності.

Представник третьої особи, Першої Херсонської державної нотаріальної контори, належно повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не зявився, правом подання відзиву на позов не скористався, свого представника не направив, причини не явки суду не повідомив.

Третя особа по справі, ОСОБА_3, належно повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не зявилася, правом подання відзиву на позов не скористалася, свого представника не направила, причини не явки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, зясувавши обставини справи якими сторони обґрунтовують свої вимоги та правовідносини, що випливають з таких обставин, перевіривши доводи, наведені у справі наявними в справі доказами,дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку про під ставність заявлених позовних вимог виходячи із наступного.

Як встановлено судом і визнається учасниками справи, ОСОБА_5 помер 07.04.2005 будучи власником домоволодіння, котре складається з житлового будинку житловою площею 51,0 кв.м., літньої кухні з підвалом, іншими надвірними будівлями, розташованими: м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Колодязна, 11.

Згідно до доданого до матеріалів справи свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2005 виданого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори за номером спадкової справи №327/2005/-, зареєстрованого в реєстрі за №3-2717, спадкоємцем спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Херсон, смт.Антонівка, вул. Колодязна, під номером 11, на земельній ділянці площею 1300 кв.м., є ОСОБА_2, котра є донькою померлого ОСОБА_4.

Матеріалами справи підтверджується і визнається учасниками справи, що позивачка, ОСОБА_1, в дівочому «Кучеровська», є донькою ОСОБА_5, котрий є сином ОСОБА_4.

Свідоцтвом про смерть від 11.05.1999 за номером І-КГ №008680 підтверджується факт смерті 09.05.1999 року, ОСОБА_5, батька позивачки про що 11.05.1999 зроблено запис №57 Антонівською селищною радою народних депутатів Дніпровського району м. Херсона.

З матеріалів справи вбачається та не спростовується сторонами, що ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок, за адресою розташування: м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Колодязна, 11а, згідно із договором дарування посвідченого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 23.12.1994 за №3-2704 в якому з моменту народження проживала позивачка і право власності на 1/2 від якого в порядку спадкування за законом отримано нею і посвідчено 22.01.2008 нотаріусом Першої Держконтори за р. №3-48.

Допитаними судом свідками, котрі запрошені позивачем, показано на те, що позивачка з 2002 року залишалась без опіки матері, через виїзд останньої за межі України та мешкала поруч із дідом і тіткою у будинку по вул. Колодязна, 11-а, що належав її батькові і котрий розташований на одній земельній ділянці із будинком діда та тітки. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 показали на те, що вони особисто були свідками того як зимою, наприкінці 2004 та початку 2005 років, позивачка постійно мешкала у літній кухні із дідом через його тяжкий стан здоровя після інсульту та не можливість його самостійно опалити приміщення грубою, доглядала діда, мала у приміщенні свої особисті речі повязані із проживанням, готуванням їжі, навчанням. Свідок ОСОБА_7 показала на те, що вона на прохання матері позивачки, ОСОБА_9, майже щодня, включно квітень 2005 року, відвідувала позивачку та контролювала її на предмет догляду діда та придбання йому, за надіслані матірю кошти, необхідних ліків і кожного разу позивачка перебувала у літній кухні із дідом. Свідки вказали на те, що вони бачили, що за домовленістю із тіткою у вихідні дні та у вечорі позивачка мала вільний час в який дідом опікувалася відповідачка, котра на той час була працевлаштована на пятиденну робочу неділю та повний робочий день. Свідки з боку позивачки навели, що після похорон відповідачкою позивачці було повідомлено про складання ОСОБА_4 заповіту на користь тітки, а також вони обізнані, що за життя ОСОБА_4 не одноразово повідомляв оточуючим про намір скласти заповіт на користь відповідачки або її сина. Свідок ОСОБА_8 навела, що одразу після смерті діда відповідачка обявила себе власником будинку, відповідно поводила себе, зачинила його та запросила ріелтерів для продажу і це додатково підкріпило віру у оточуючих в її слова про складання дідом заповіту на її користь, що і стало причиною не звернення позивачки до нотаріуса. Свідок ОСОБА_6 показав, що зимою 2017 року, перед новорічними святами, будучи в гостях у позивачки в будинку по вул. Колодязній 11-а, чув розмову ОСОБА_10 із позивачкою, котра є її сусідкою, в якій ОСОБА_10 будучи нетверезою повідомила про те, що відповідачкою підроблено документи на спадок і заповіту не було.

Поряд з цим, свідками запрошеними з боку відповідачки, також підтверджено, що всім оточуючим ОСОБА_4 повідомляв про намір скласти заповіт на користь відповідачки або її сина. На питання з яких джерел їм відомо про не складання заповіту ОСОБА_4 за життя і про обізнаність у цьому ОСОБА_1 навели, що їм це відомо зі слів відповідачки. Підтвердили, що після смерті ОСОБА_4 будинком почала розпоряджатись відповідачка. Свідок ОСОБА_11, запрошена стороною відповідача, підтвердила, що саме позивачка дивилась за ОСОБА_4, опікувалась ним. Опитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14були працюючими у день і навели, що відвідували будинок відповідачки в її присутності, тобто у вихідні дні і в періоди відпусток, відповісти кого бачили у літній кухні з січня по квітень 2005 року та в день смерті ОСОБА_4, не змогли. Свідок ОСОБА_13 показала, що бачила ОСОБА_4 один, два рази на рік, все показане суду їй відомо зі слів відповідачки. Свідок ОСОБА_10 показала суду, що ОСОБА_4 доглядала цілодобово лише відповідачка, у тому числі і в день під час перебування відповідачки на роботі, проте яким чином це відбувалось уточнити не змогла. Свідок ОСОБА_12 показала, що ані позивачка, ані відповідачка не доглядали діда у день, адже це здійснювалось її свекрухою ОСОБА_15 Суд критично оцінює наведені покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, оскільки у період 2004-2005 роки вони були працевлаштованими на повний робочий день, а отже не можуть достовірно свідчити щодо особи, котра опікувалась у цей час ОСОБА_4 і тим самим спростувати доводи позивачки.

Суд критично оцінює доданий до матеріалів справи акт №1080 від 04.06.2018 за підписом голови квартального комітету №10, оскілки він складений зі слів сусідів.

Поряд з цим, згідно із ст.ст. 78, 90 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка наддала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Відтак з повідомленого, допитаними за клопотанням відповідача, свідками суд не може зробити висновку, що позивач не прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, також ними не названо інших причин з яких позивачкою не подано заяви про вступ у спадок. Такі свідчення не можуть спростовувати наведені позивачем обставини справи.

Разом із цим, у відповідності із ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Тобто, спадкування за правом представлення - це особливий порядок спадкування за законом, за яким до спадкування закликаються особи, які заступають собою місце спадкоємця, що помер раніше, ніж спадкодавець. Спадкування за правом представлення не є окремим видом спадкування, а виникає при спадкуванні за законом.

Одночасно, ч. 5 ст. 1266 ЦК України встановлює, що якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Згідно із ст.ст. 1261, 1267 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності із ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відтак, виходячи із ступеня спорідненості позивачки із ОСОБА_4, їй належить право на спадкування рівної частки від домоволодіння діда, тобто тієї частки, яка б належала за законом її батькові, як спадкоємця першої черги, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Поряд із цим, судом досліджено заяву від 26.05.2005 за підписом відповідачки і якою повідомлено державному нотаріусу ОСОБА_16 про те, що інших спадкоємців відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, немає.

Водночас, згідно Закону України «Про нотаріат» (в редакціях від 01.01.2004 та 29.09.2005), Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 03.03.2004 №283/8882 (в редакціях від 18.04.2005 та 29.08.2005), свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців. Якщо свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом не всім спадкоємцям і не на все спадкове майно, у тексті його зазначається, яка частка спадщини залишається відкритою. Державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

З наведеного кореспондується обовязок відповідача повідомити нотаріуса про наявність інших спадкоємців, які мали б бути закликані до спадкування. Не повідомлення відповідачем нотаріусу про існування інших спадкоємців призвело до протиправного усунення позивача від спадщині та підтверджує відповідний намір відповідача створити перешкоди для вступу позивачки у спадок.

Як слідує із встановлених обставин справи, позивачка не втрачала інтересу до спадкового майна, адже заяви про відмову від спадщини не подавала, вступила у спадок проживаючи поруч із спадкодавцем під час відкриття спадщини. Неподання заяви до нотаріальної контори пояснює зловмисними діями відповідачки, а саме введенням останньою в оману нотаріуса та самої позивачки.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснено, що відповідно статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Оскільки відповідачка вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом і не визнає позивачку спадкоємцем, остання не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому це стало підставою для звернення до суду з питанням про визнання права власності на спадкове майно за нею як спадкоємцем за правом представлення у визначеному законом розмірі.

Поряд з цим, у відповідності до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що про порушення свого права позивачка дізналася під кінець 2017 року, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України, є моментом початку перебігу строку позовної давності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність здійснити захист цивільних прав та інтересів позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість.

Керуючись, ст.ст. 261, 1220, 1261, 1266, 1267, 1268, 1301 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Перша Херсонська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про часткове скасування свідоцтва про спадщину за законом та визнання прав власності на спадкове майно- задовольнити повністю.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.12.2005 видане державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори за номером спадкової справи №327/2005/- зареєстрованого в реєстрі за №3-2717 в частині 1/2 від спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Херсон, смтАнтонівка, вул. Колодязна, під номером 11, на земельній ділянці площею 1300 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на спадок за законом у порядку представлення від ОСОБА_4, котрий помер 07.04.2005, що складається із рівної частини від спадщини: 1/2 житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м Херсон, смт. Антонівка, вул. Колодязна, 11, на земельній ділянці площею 1300, 0 кв.м.;

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише в ступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська