КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2137/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Вознюк С.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

у с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач направив до суду позов, у якому зазначав, що між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2бувукладенийкредитний договір №500262401 від 21 березня 2012 року на суму 11080,00 грн.. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2, в тому числі за кредитним договором № 500262401 від 21 березня 2012 року. 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за яким ТОВ «Дата МайнінгГруп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до ОСОБА_2 коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основним договором, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від ОСОБА_2.

Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 в сумі 31255,94 грн., з яких: 9224,25 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 7505,71 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 14525,98 грн. - пеня, штраф, неустойка.

На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, від імені ТОВ «Дата Майнінг Груп» ОСОБА_2 надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Проте, всуперечумовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов'язання, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки товариства, ні на рахунки попередніх кредиторів, у зв»язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_2 31255,94 грн., з яких: 9224,25 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 7505,71 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 14525,98 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідачу на останню відому адресу були надіслані підписані та завірені оригінали Повідомлення про відступлення права грошової вимоги ( від імені ТОВ «Дата Майнінг Груп») та Повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №500262401 від 21.03.2012 року та включення персональних даних до бази ( від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ») разом з вимогою погашення загальної суми боргу по кредитному договору. Указує, що законодавством України не передбачено обов'язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Крім того, навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попередніх кредиторів, проте ОСОБА_2 не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором після відступлення права грошової вимоги ні новим, ні первісному кредитору, унаслідок чого і утворилась заборгованість, адже неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Щодо відсутності у матеріалах справи акту приймання-передачі Реєстру боржників від ПАТ «Альфа Банк» до ТОВ «Дата Майнінг Груп» та витягу, у якому був би вказаний Кредитний договір № 500262401 від 21 березня 2012 року, укладений з відповідачем, то ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною вищезазначеного договору факторингу, і не здійснювало контроль за процесом його укладення та виконання, тому одним із оригіналів повного тексту цього договору, та додатками до нього, не володіє і не може володіти згідно з чинним законодавством України. Відтак ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало можливості надати суду першої інстанції ні оригіналу, ні належним чином завіреної копії Акту прийому - передачі Реєстру боржників. Натомість, для повного та об'єктивного розгляду справи було додано копію повного тексту Договору факторингу від 30 вересня 2014 року та Витяг (перша сторінка, сторінка із інформацією по заборгованості за Кредитним договором №500262401 від 21 березня 2012 року та остання сторінка) із Додатку № 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу від 30 вересня 2014 року із ретушованою (закритою) інформацією щодо інших боржників, по яким було переуступлено право вимоги за вищезазначеним Договором факторингу. Копії цих документів були отримані ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «Дата Майнінг Груп» у процесі виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року. Таким чином твердження Суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи Витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу від 30 вересня 2014 року не відповідаєдійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що ПАТ «Альфа Банк», ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» не попередили мене про укладання договорів факторингу та переходу права вимоги до нових кредиторів, позивач не надав всіх необхідних доказів про набуття ним права вимоги. Указує, позивачем не надано суду доказів про сплату відповідних сум за договорами факторингу, а тому у нього відсутнє право на вимогу, оскільки воно переходить тільки після сплати факторингової суми. Крім того позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом у грудні 2017 року. Уважає, що законне право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до неї може розповсюджуватись лише на платежі: грудень 2014 року - березень 2015 року - 2 730,25 грн. і це у разі надання усіх необхідних доказів про перехід до товариства права вимоги за кредитним договором № 500262401, укладеного 21.03.2012 року між нею та ПАТ «Альфа Банк», а стосовно стягнення штрафних санкцій, то строк позовної давності за простроченими платежами сплив 24.03.2016 року.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи встановлено, що 21.03.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №500262401, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 11080,00 грн. (а.с.8).

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» (Клієнт) та ТОВ «Дата Майнінг Груп» (Фактор) укладено договір факторингу, за яким Фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов'язався відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору. Право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від фактора (а.с.19,20).

Згідно з додатковою угодою № 1 від 08 грудня 2014 року до договору факторингу (п.2) Фактор зобов'язаний передати в розпорядження Клієнта грошові кошти в розмірі 145 460 285,97 грн. шляхом перерахування їх 08 грудня 2014 року на рахунок Клієнта (а.с.21).

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступив, а позивач отримав право вимоги заборгованості відповідача за кредитним договором №500262401 від 21.03.2012 року, що був укладений між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.22-26).

Згідно з розрахунком відповідач має прострочену заборгованість за договором №500262401 від 21.03.2012 року - 31255,94 грн., а саме: за кредитом 9224,25 грн., за відсотками та комісією 7505,71 грн., пеня, штраф та неустойка становить 14525,98 грн. (а.с.16).

У матеріалах справи міститься повідомлення, адресоване відповідачу та датоване 19 жовтня 2016 року, яким ТОВ «Дата Майнінг Груп» повідомляє про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» та про розмір її заборгованості (а.с.17).

Також, уматеріалах справи міститься повідомлення, адресоване відповідачу та датоване 24 жовтня 2016 року, яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє відповідачупро відступлення права вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами №490157338 від 15.07.2009 року та № 500195098 від 10.12.2010 року (а.с18).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимогТОВ «ФК «ЄАПБ», суд виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що при укладенні договору факторингу 30 вересня 2014 року від банку до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право вимоги за договором кредиту, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, утому обсязі та на тих умовах, що вказані у позовній заяві. Зокрема, у матеріалах справи відсутній акт приймання - передачі реєстру боржників від ПАТ «Альфа Банк» до ТОВ «Дата Майнінг Груп» та витяг, у якому був би вказаний кредитний договір №500262401 від 21.03.2012 року, укладений з відповідачем. А отже, у суду немає підстав вважати, що укладаючи договір факторингу та передаючи позивачу ТОВ &q?ти;ФК Європейська агенція з повернення боргів&quпо; право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2, ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло ці права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк», а відтак відповідно і немає підстав уважати, що позивач отримав це право вимоги та має право вимагати сплати боргу на свою користь. За таких обставин, позивач не надав доказів того, що відступлення права грошової вимоги до відповідача йому як факторові дійсно мало місце. Крім цього, відповідач жодних повідомлень про відступлення прав вимоги за кредитним договором, як передбачено ст. 1082 ЦК України, ні від фактора, ні від клієнта не отримувала, що суд вважає грубим порушенням прав останньої.

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Установлено, що 21.03.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 500262401, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 11080,00 грн. зі встановленням процентної ставки за користування кредитом 25,00 % ( а.с.8).

Відповідно до п.п. 2.3 указаного кредитного договору, сторони погодили, що датою остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги «Альфа-Сервіс» ( за її наявності) 23.03.2015 року.

Порядок повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором: Платежі з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та його невід'ємною частиною ( п.п. 2.6. Договору).

Згідно із Додатком № 1 до кредитного договору № 500262401, ОСОБА_2 повинна була повертати кредит щомісячно у розмірі 680,54 грн., а 23.03.2015 року 688,63 грн. - останній платіж. Указана сума включала в себе погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом та платежі за надані супутні послуги) ( а.с. 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №500262401 від 21.03.2012 року, ОСОБА_2 порушувала умови договору, вносила платежі несвоєчасно та не у визначеному сторонами розмірі. Останній платіж у розмірі 200,00 грн. здійснено нею 03.03.2014 року ( а.с.16).

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» (Клієнт) та ТОВ «Дата Майнінг Груп» (Фактор) укладено договір факторингу, за яким Фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов'язався відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступив, а позивач отримав право вимоги заборгованості відповідача за кредитним договором №500262401 від 21.03.2012 року, що був укладений між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.22-26).

Тобто, до ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором №500262401 від 21.03.2012 року, що був укладений між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк».

Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів того, що ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло ці права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк», а відтак відповідно і немає підстав уважати, що позивач отримав це право вимоги та має право вимагати сплати боргу на свою користь не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи наявний договір факторингу від 30 вересня 2014 року та Витяг (перша сторінка, сторінка із інформацією по заборгованості за Кредитним договором № 500262401 від 21 березня 2012 року та остання сторінка) із Додатком № 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу від 30 вересня 2014 року із ретушованою (закритою) інформацією щодо інших боржників, по яким було переуступлено право вимоги за вищезазначеним Договором факторингу, у якому присутній кредитний договір №500262401 від 21.03.2012 року, що був укладений між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» , а також Договір факторингу від 10 жовтня 2016 року із Додатком 1-1, який є Реєстром боржників, у якому присутній кредитний договір №500262401 від 21.03.2012 року, укладений між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» ( а.с. 99-109, 110-132).

При цьому, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договори факторингу від 30 вересня 2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» та від 10 жовтня 2016 року, укладений між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», судом недійсними не визнані, а отже діє презумпція правомірності правочинів.

Проте на зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Крім того, неповідомлення про заміну кредитора також не звільняє боржника від виконання зобов'язання і не є перешкодою, оскільки відповідно до статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі, зокрема відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання.

ОСОБА_2 не заперечувала, що вона ні ПАТ «Альфа-Банк», ні ТОВ «Дата Майнінг Груп» , ні ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», починаючи з березня 2014 року, кредитну заборгованість не сплачувала, а тому посилання відповідача про те, що вона не була повідомлена про заміну кредитора, не може буди підставою для звільнення від виконання зобов»язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 23 березня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 31255,94 грн., з яких: 9224,25 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 7505,71 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 14525,98 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, уяких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16, від якої не відступив і Верховний Суд (постанова від 28.03.2018 року в справі № 235/1475/16).

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Установлено, що останній платіж за кредитним договором № 500262401 від 21.03.2012 року ОСОБА_2 здійснила 03.03.2014 року.

Відповідно до підпункту 2.6. кредитного договору, порядок повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором: Платежі з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та його невід'ємною частиною.

Сторони погодили, що датою остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги «Альфа-Сервіс» ( за її наявності) 23.03.2015 року (п.п. 2.3. договору).

Позов ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 пред'явлено у грудні 2017 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що наслідком спливу строку давності, про застосування якої заявлено стороною спору, є відмова у позові.

Таким чином, зважаючи на правову позицію Верховного Суду та ст.257 ЦК України , вимоги ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 до грудня 2014 року задоволенню не підлягають, унаслідок спливу строку позовної давності.

Як убачається із Додатку № 1 до кредитного договору № 500262401 від 21.03.2012 року , 22.12.2014 року, 22.01., 23.02.2015 року ОСОБА_2 повинна була сплатити по 680,54 грн. щомісяця, а 23.03.2015 року - 688,63 грн. ( закінчення строку дії договору), а всього за вказаний період ОСОБА_2 повинна була сплатити 2 730,25 грн..

Ураховуючи ту обставину, що сума заборгованості за кредитним договором №500262401 від 21.03.2012 року в розмірі 2 730,25 грн. за період з 22.12.2014 року по 23.03.2015 року заявлена в межах строку позовної давності, то вона підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів».

При цьому вимога щодо стягнення штрафних санкцій також задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За обставин, що строк дії кредитного договору закінчився 23.03.2015 року, то вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) повинні були бути пред'явлені не пізніше 24.03.2016 року, однак позивач пред'явив вимоги у грудні 2017 року.

Посилання позивача про те, що строк позовної давності повинен обчислюватись з моменту відступлення права вимоги, тобто після підписання договору факторингу від 10.10.2016 року, на увагу не заслуговує, оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

На підставі викладеного рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», розподіливши відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, а саме : сплату позивачем судового збору за подачу позову, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з розрахунку 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня 2017 року ( 1600 грн., 0,4 його розміру - 640 грн.), оскільки за вимогу майнового характеру, судовий збір для фізичної особи не може бути меншим ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також за подачу позивачем апеляційної скарги зі ставки 150%, що разом складає 960,00 грн. ( 640х150%).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнитичастково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року скасувати тапостановити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнитичастково .

Стягнути з ОСОБА_2 ( місцепроживання : АДРЕСА_1,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( місце знаходження: 01032 м. Київ, вул.. С. Петлюри, буд. 30, ) 2 730 грн. 25 коп. заборгованості за кредитним договором та 960 грн.00 коп. судового збору, а всього 3 690 грн. 25 коп..

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її складення і касаційному оскарженню відповідно до ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т.І. Ящук