Номер провадження: 22-ц/785/343/18
Номер справи місцевого суду: 522/7727/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

За участю секретаря Лопотан В.І.

ОСОБА_5,що беруть участь у справі:

ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

- про усунення перешкод у користуванні квартирою,

ВСТАНОВИЛА

ПРОЦЕДУРА:

25.04.2017 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 з вищезазначеними позовними вимогами в котрих зазначала, що сторони є співвласниками квартири № 5 в житловому будинку № 8 по вул. Дворянсткій в м. Одесі та їй належить 84/1000 частин цієї квартири, а відповідачці-136/1000 частин. Коридор санвузол та кухня знаходяться в загальному користуванні. Посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає в користуванні приміщеннями загального користування просила зобовязати відповідачку за свій рахунок встановити 4-х камфорну плиту замість двохкамфорної в приміщенні 5,8 кв.м.

У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила, крім раніше заявлених вимог, надати їй вільний доступ в користуванні ванною кімнатою та кухнею, площею 5,8 кв.м., залишити за нею її двоконфорочну кухонну плиту, звільнити їй місце у ванній кімнаті, а також встановити свою газову колонку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про задоволення позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія виконала свої обовязки щодо належного сповіщення відповідача та 3-х осіб про належне сповіщення про час та місце судового засідання. В судове засідання ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не зявились , про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим закінчити розгляд справи за їх відсутності з врахуванням вимог ст.2 ЦПК України.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ) СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідачка перешкоджає їй в користуванні приміщеннями загального користуванн, продажі її частки в квартирі. Одночасно зазначає, що приміщення пл..5,8 кв.м. є прохідним приміщенням котре вона використовується нею під кухню.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 07 вересня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому ОМР народних депутатів, ОСОБА_7 набула внаслідок приватизації право приватної власності на 84/1000 часток квартири спільного заселення у будинку №8 по вул. Дворянській у м. Одеса, яка становить 18,45 кв.м..

Згідно технічного паспорту від 26.04.1995 року, виготовленого на імя ОСОБА_7, позивачці на праві приватної власності належить житлова кімната, площею 14, 2 кв.м, а також інших приміщень загального користування: коридор, площею 7,3 кв.м.; 6,8 кв.м.; 9,4 кв.м.; 5,8 кв.м., кухня площею 12,7 кв.м., ванна кімната площею 6,6 кв.м. та санвузол площею 2,4 кв.м.. Загальна площа квартири становить 219. 21 кв.м..

У свою чергу, відповідачка ОСОБА_8 є власником 126/1000 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 13.08.1995 року, зареєстрованого у реєстрі за №8-3471, 136/100 частин вказаної квартири на підставі дарування від 19.10.1995 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-3315; 96/1000 вказаної квартири на підставі договору дарування від 04.12.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №13-8121.

Також, згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1995 року, виданого Комерційним центром «Піоритет», 533/1000 частини квартири АДРЕСА_1 належать на правах приватної спільної сумісної власності ОСОБА_13 та членам його сімї ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_15. Вказана частка квартири складають 116, 86 кв.м. загальної площі квартири.

Право власності було зареєстровано відповідачкою в органах технічної інвентаризації.

Згідно з інформаційною довідковою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборо6н відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20.09.2017 року (а.с.99), відповідачка ОСОБА_8 є власником 96/1000 квартири АДРЕСА_1, яка становить 162.1 кв.м..

ОЦІНКА СУДУ:

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з відсутності доказів здійснення відповідачкою перешкод в користуванні позивачці приміщеннями загального користування.

З таким судженням повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.358 ЦПК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У відповідності до ст.. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, що такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки (пункт 33 постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

При зверненні до суду позивачка посилалась на те, що відповідачка перешкоджає їй у користуванні приміщенням площею 5,8 кв.м., котре вона використовує під кухню, ванною кімнатою, просила повернути її двоконфорочну газову плиту.

Матеріали справи не містять доказів щодо технічної можливості встановлення в приміщенні загального користування площею 5,8 кв.м. газової плити, а тому в цій частині районний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України( в редакції 2005 року) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З частини 1 статті 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Приписами ст.391 ЦК України передбачений спосіб захисту,якщо субєктивне право особи вже зазнало певних обмежень,і володілець такого права не в змозі користуватися та розпоряджатися своєю власністю у повній мірі. Так, за змістом цієї норми,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач є співвласником спірного помешкання в склад якого входять приміщення загального користування,зокрема коридори, кухня та ванна кімната. Відсутність у позивачки можливості встановлення свого обладнання необхідного для користування у ванній кімнаті та у приміщенні пл..5,8 кв.м. за логікою є достатнім доведенням факту порушення її прав у праві користування цими приміщеннями.

Судове рішення є результатом вирішення відповідного приватно-правового спору,повинен відбуватися у спосіб визначений законом. Оскільки відповідачем не надано доказів наявності свобідного доступу, а саме можливого місця для можливого встановлення свого обладнання, кухонної утварі,миючих засобів у ванній кімнаті вимоги позивача в усуненні праві користування є таким ,що підлягають задоволенню.

Посилання на те, що відповідачка перешкоджає у продажі своєї частки судова колегія оцінює критично, оскільки продаж майна,що знаходиться у частковій власності відбувається в порядку передбаченого законом та не може залежати від волі відповідача.

З врахуванням вищезазначеного,судова колегія дійшла висновку, що в силу ст.376 ч.1 п,3,4 ЦПК України рішення районного суду в частині відмови в позовних вимогах щодо усунення в праві користуванням приміщеннями загального користування,зокрема ванною кімнатою та приміщенням пл..5,8 кв.м. підлягає задоволенню, в силу порушенням судом вимог ст.212-215 ЦПК України,та в цій частині ухвалити нове рішення яким усунути перешкоди в їх користуванні з наданням вільного до них доступу.

Керуючись ст.367,368,374,376,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2017 року скасувати з ухваленням нового рішення.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_8, за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_8 не перешкоджати ОСОБА_7 в користуванні квартирою № 5 в житловому будинку № 8 по вул. Дворянсткій в м. Одесі надати доступ до користування ванною кімнатою та приміщення 5,8 кв.м.

В решті позовних вимогах-відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - Н.А. Кононенко

ОСОБА_4