П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 753/19096/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/4224/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І. М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням суді Трусової Т. О. 19 червня 2017 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пункту 8 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У жовтні 2016 року ОСОБА_6 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 028/25-317 від 24 червня 2008 року в розмірі 330 291, 56 доларів США, що еквівалентно станом на 10 серпня 2016 року 8 197 262 грн. 80 коп., стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №028/25-317/1 (на оплату страхових платежів) від 24 червня 2008 року в розмірі 2 673 грн. 68 коп., крім того, стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 122 999 грн. 05 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено Договір кредиту №028/25-317, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 131 750 доларів США 00 центів, зі сплатою 13,50% річних, з кінцевим строком повернення - 23 червня 2033 року.17 липня 2009 року між позивачем та відповідачем-1 укладено Договір про внесення змін до Договору кредиту, яким внесено зміни до Додатку №1 Договору кредиту. 23 липня 2009 року між позивачем та відповідачем-1 укладено Додаткову угоду до Договору кредиту, якою позивач надав відповідачу-1 грошові кошти в сумі 141 544 доларів США 79 центів, зі сплатою 13,50% річних, з кінцевим терміном повернення - 23 червня 2038 року.

Крім того, з метою забезпечення виконання відповідачем-1 умов Договору кредиту, 24 червня 2008 року між позивачем, відповідачем-1 та ОСОБА_3 (поручителем) укладено Договір поруки №028/16-168, відповідно до умов якого відповідач-2 зобов'язується перед позивачем у повному обсязі, солідарно, відповідати за виконання відповідачем-1 зобов'язань щодо повернення кредиту. 23 липня 2009 року між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено Додаткову угоду до Договору кредиту, якою внесено зміни до Договору поруки щодо надання кредиту в розмірі 141 544 доларів США 79 центів, зі сплатою 13,50% річних, з кінцевим строком повернення 23 червня 2038 року.

29 липня 2010 року між позивачем та відповідачем-1 укладено Додаткову угоду до Договору кредиту, якою встановлено нову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 13,51% річних.

Відповідач-1 не виконує взяті на себе зобов'язання, передбачені Договором кредиту, чим порушує його положення та норми діючого законодавства України.

Таким чином, неналежне виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем-1 за Договором кредиту, а саме непогашення кредиту згідно Графіку, передбаченого договором, несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до ст.1050 ЦК України підлягає достроковому погашенню. Загальна заборгованість за Договором кредиту №028/25-317 від 24 червня 2008 року становить 330 291, 56 доларів США, що еквівалентно на 10 серпня 2016 року 8 197 262 грн. 80 коп.

Крім того, 24 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №028/25-317/1 (на оплату страхових платежів), відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надання здійснюється окремими частинами «Траншами» зі сплатою 24% річних за кредитом, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 2 255 грн., з кінцевим строком повернення 23 червня 2033 року. 23 липня 2009 року між позивачем та відповідаче-1 укладено Додаткову угоду до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №028/25-317/1, встановлено кінцевий строк погашення кредиту - 23 червня 2038 року. Загальна заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №028/25-317/1 (на оплату страхових платежів) від 24 червня 2008 року становить 2 673 грн. 68 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 330 291,56 доларів США, що еквівалентно 8 197 262 грн. 80 коп., стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії в сумі 2 673 грн. 68 коп., стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати в сумі 61 499 грн. 53 коп. з кожного. (а. с. 135 - 139).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.193-194).

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 06 квітня 2018 року направив апеляційну скаргу в загальному порядку, в якій просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, застосувавши позовну давність.

Апеляційну скаргу, мотивував, зокрема, грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Скаржник зазначає, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Виклик скаржника здійснювався шляхом публікації відповідного оголошення в пресі, а саме в газеті Київської міської ради «Хрещатик», проте остання є газетою місцевого значення та виходить лише в місті Києві. Натомість скаржник не проживає в місті Києві, про що свідчать відповідь Головного управління державної міграційної служби в місті Києві та відповідь обслуговуючої компанії будинку, де, як зазначив позивач, має проживати скаржник.

Також зазначає, що порука є припиненою, оскільки відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителя без погодження останнього, а саме додатковою угодою до кредитного договору від 29 липня 2010 року було збільшено відсотки з 13,50% річних до 13,51% річних.

Крім того, позивач не пред'явив вимогу до скаржника протягом 6 місяців з дня настання строку виконання зобов'язання.

До того ж, позивачем було пропущено строк позовної давності, який почав перебіг з 07 липня 2011 року і тривав до 07 липня 2014 року, а позов був пред'явлений 21 жовтня 2016 року.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній. Крім того, пояснив, що при укладенні кредитного договору було передбачено 13,50% річних за користування кредитними коштами, а збільшено процентну ставку без згоди поручителя до 13, 51%. Також, якщо зобов'язання не виконується 90 днів, то вважається, що строк виконання у повному обсязі настав. В даному випадку, строк в 90 днів сплинув 07 липня 2011 року.

Представник ПАТ «Уксоцбанк» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_5 в судове засідання також не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення рекомендованою кореспонденцією, разом з тим, конверт із судовою повісткою повернувся до суду за закінченням встановленого строку його зберігання на поштовому відділенні, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за її відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника скаржника, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно зі статутом ПАТ «Укрсоцбанк» являється правонаступником усіх прав і зобов'язань Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі - АКІБ «Укрсоцбанк»).

24 червня 2008 року між АКІБ «Укрсоцбанк» (кредитором) та ОСОБА_5 (позичальником) укладено договір кредиту № 028/25-317, предметом якого є надання банком позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 131 750 доларів США зі строком кредитування до 23 червня 2033 року (а.с. 36-49). Цільове призначення кредиту - придбання об'єкту нерухомості, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.1. кредитного договору, за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за процентною ставкою в розмірі 13,50% річних. Сторони договору погодили, що погашення кредиту і сплата нарахованих процентів буде здійснюватися позичальником щомісячно, до 20 числа кожного місяця, рівними частинами по 439 дол. США (пункт 1.1.3. договору).

Так, виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором було забезпечено порукою.

24 червня 2008 року між АКІБ «Укрсоцбанк» (кредитором), ОСОБА_5 (позичальником) та ОСОБА_3 (поручителем) було укладено договір поруки № 028/16-168 (а.с. 62-65), відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі, солідарно, відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбаченими договором кредиту (пункт 1.1. договору поруки).

Цього ж числа, АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 уклали договір № 028/25-317/1 про надання відновлювальної кредитної лінії, предметом якого є надання банком позичальнику грошових коштів на оплату страхових платежів в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 2 255 грн. зі сплатою 24% річних з кінцевим строком повернення 23 червня 2033 року (а.с. 14-22).

17 липня 2009 року АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 уклали договір про внесення змін до договору кредиту № 028/25-317, за умовами якого внесли зміни до додатку № 1 до договору кредиту (Тарифи) (а.с. 60-61).

Додатковою угодою від 23 липня 2009 року сторони кредитного договору збільшили розмір кредиту до 141 544 доларів США 79 центів, обумовивши, що 9 794 доларів США 79 центів надається на реконструкцію об'єкту нерухомості, збільшили термін кредитування до 23 червня 2038 року та погодили новий графік погашення кредиту, згідно з яким розмір щомісячного платежу становить 414 доларів США (а.с. 57-59).

Цього ж числа АКІБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підписали договір про внесення відповідних змін і доповнень до договору поруки (а.с. 66).

Крім того, цього ж числа АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 уклали додаткову угоду до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 028/25-317/1, за умовами якої збільшили термін кредитування до 23 червня 2038 року (а.с. 13).

Додатковою угодою від 29 липня 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 узгодили, що розмір залишку заборгованості на вказану дату становить 139 241 доларів США 43 центів, та домовилися про зміну умов кредитування, а саме: про встановлення нової процентної ставки в розмірі 13,51% річних та зміну графіка погашення кредиту, згідно з яким розмір щомісячного платежу становить 439 доларів США (а.с. 51-56).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позичальнику ОСОБА_5 кредит в сумі 141 544 доларів США 79 центів. За договором про надання відновлювальної кредитної лінії позивач надав ОСОБА_5 кредит в загальному розмірі 5 110 грн. Зазначена обставина підтверджується виписками по особовому рахунку позичальника (а.с. 70, 71, 72, 73).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позичальник ОСОБА_5 неналежним чином виконувала свої зобов'язання по погашенню кредиту, а з серпня 2009 року будь-які сплати за кредитним договором взагалі припинила (а.с. 30-35). За договором про надання відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_5 припинила виконання зобов'язань з травня 2010 року (а.с. 8-12).

Таким чином, у зв'язку з вищенаведеним, Банком звернувся до суду з даним позовом, оскільки вирішення спору в досудовому порядку стало неможливим.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя є обґрунтованими та доведеними, а враховуючи, що укладений з ОСОБА_5 кредитний договір діє до 2038 року, вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором позивач пред'явив одразу до суду, порука не припинилась. Крім того, відповідно до умов договору поруки та на підставі положень ст.ст. 553, 554 ЦК України відповідач ОСОБА_3 як поручитель повинен відповідати за цим позовом в частині, що стосується невиконання договору кредиту, як солідарний боржник, в тому ж обсязі, що і ОСОБА_5, включаючи сплату основного боргу, процентів та пені.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає в повній мірі вимогам, визначеним статтею 263 ЦПК України, з огляду на таке.

Так, виходячи зі змісту статті 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.2.3., 3.2.3.1. кредитного договору у разі затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій.

Кредитним договором передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. 3.3.7. 3.3.8 договору (щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту) більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (пункт 4.4. кредитного договору).

Така ж умова передбачена і договором про надання відновлювальної кредитної лінії (пункти 3.2., 3.2.2.2.).

Згідно з умовами, визначеними пунктом. 4.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій та повернення кредиту, позичальник сплачує

кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Пункт 4.1. договору про надання відновлювальної кредитної лінії також передбачає сплату позичальником пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

За приписом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних за весь час прострочення.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 10 серпня 2016 року загальний розмір заборгованості за договором кредиту № 028/25-317 становить 330 291 доларів США 56 центів, що еквівалентно 8 197 262 грн. 80 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 139 241 доларів США 43 центів, що еквівалентно 3 455 730 грн. 43 коп.; заборгованість за відсотками - 130 022 доларів США 92 центів, що еквівалентно 3 226 943 грн. 02 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 9 092 доларів США 74 центів, що еквівалентно 225 666 грн. 01 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 51 934 доларів США 47 центів, що еквівалентно 1 288 923 грн. 34 коп. (а.с. 30-35).

На цю ж дату заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії становила 2 673 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 749 грн.; заборгованість за відсотками - 1 022 грн. 05 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 325 грн. 67 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 401 грн. 95 коп.; розмір інфляційних втрат за кредитом - 78 грн. 65 коп.; розмір інфляційних втрат за відсотками - 96 грн. 36 коп. (а.с. 8-12).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості у повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3

Згідно з умовами, визначеними у договорі поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, при цьому відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Згідно положень статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяз його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми випливає, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (правовий висновок щодо застосування статті 559 ЦК України Верховного Суду України у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-1161цс15, постанова Верховного суду від 08 лютого 2018 року у справі №646/285/16-ц).

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що Додатковою угодою від 29 липня 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 узгодили, що розмір залишку заборгованості на вказану дату становить 139 241 доларів США 43 центів, та домовилися про зміну умов кредитування, а саме: про встановлення нової процентної ставки в розмірі 13,51% річних, а також зміну графіка погашення кредиту, згідно з яким розмір щомісячного платежу становить 439 доларів США (а.с. 51-56).

А крім того, у вказаній вище Додатковій угоді передбачено зміну (збільшення) періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами - кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту визначено «по 23 червня 2038 року».

Разом з тим, суд першої інстанції, вірно встановивши, що Додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, збільшено розмір процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а також змінено (збільшено) період, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами, невірно застосував норми матеріального права та дійшов хибного висновку про наявність підстав для стягнення з останнього заборгованості солідарно з позичальником ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку наявні правові підстави для визнання поруки ОСОБА_3 припиненою, у зв'язку з наведеним вище.

Отже, доводи скаржника про те, що порука є припиненою, оскільки відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителя без погодження останнього, а саме додатковою угодою до кредитного договору від 29 липня 2010 року було збільшено відсотки з 13,50% річних до 13,51% річних, знайшли своє підтвердження в ході перегляду судового рішення.

Що стосується пропуску строків позовної давності, на що скаржник також посилається в апеляційній скарзі, слід зауважити наступне.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Так, як встановлено в ході розгляду справи та вбачається з матеріалів справи, строк виконання основного зобов'язання настав відповідно до умов статті 4 Кредитного договору 07 квітня 2011 року + 90 днів, тобто 07 липня 2011 року. Припинення виконання кредитного зобов'язання відбулось саме 07 квітня 2011 року, що підтверджується розрахунком, наданого позивачем. А отже, з 07 липня 2011 року рахується шість місяців для пред'явлення вимоги до поручителя, тобто кредитор мав право звернутися до поручителя до 07 липня 2011 року+6 місяців, тобто до 07 січня 2012 року, що зроблено не було.

Таким чином, в ході перегляду оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку ще однією підставою для припинення поруки ОСОБА_3 є пропуск Банком строків пред'явлення вимоги до поручителя.

Разом з тим, доводи ОСОБА_3 про те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, оскільки його виклик здійснювався шляхом публікації відповідного оголошення в пресі - в газеті Київської міської ради «Хрещатик», є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів, оскільки згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №972-р від 14 грудня 2016 року «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2017 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи», затверджено відповідний перелік друкованих засобів масової інформації на 2017 рік, відповідно до якого у місті Києві таким друкованим засобом є «Хрещатик».

Інші доводи скаржника є необґрунтованими, а тому відхиляються колегією суддів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування заочного рішення в частині задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_3, з одночасним ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до вказаного відповідача. В іншій частині заочне рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києвавід 19 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В іншій частині заочне рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В. Головачов

О.В.Шахова

Повне судове рішення складено 02 липня 2018 року