Справа №752/9777/17
Провадження № 2/752/1125/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.05.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1. ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «СВЕДБАНК» про визнання дій протиправними, скасування рішення,

в с т а н о в и в:

позивачі звернулись до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання дій приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. протиправними щодо проведення реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1, скасування рішення за індексним номером № 20015546 від 12.04.2017 р. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.04.2004 р. між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якового є ПАТ «СВЕДБАНК», був укладений Договір кредиту № 139/л, предметом якого є надання споживчого кредиту в розмірі 33000 доларів США, з оплатою 16% річних з терміном погашення 23.04.2009 р.

В забезпечення кредиту банком укладено договір іпотеки нерухомого майна з ОСОБА_1, ОСОБА_2, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Позивачі зазначають, що 12.05.2017 р. їм стало відомо, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником їх квартири зареєстровано ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрації за реєстраційним номером 20015546 від 12.04.2017 р. .

Зазначені дії приватного нотаріуса, як державного реєстратора позивачі вважають неправомірними, оскільки будь-якого повідомлення по перереєстрацію права власності їм не надходило, рішення про державну реєстрацію прийнято нотаріусом без підтвердження фактів укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, без підтвердження завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги та повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог кредитора, а також без вчинення будь-яких нотаріальних дій щодо нерухомого майна.

Крім того, позивачі посилаються, що дії щодо перереєстрації права власності суперечать положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В ході судового розгляду представник позивачів підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що приватним нотаріусом, як державним реєстратором при здійсненні реєстраційної дії щодо перереєстрації права власності за заявою ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат», положення Закону України «Про іпотеку», оскільки не перевірено отримання іпотекодавцями іпотечної вимог, а також зазначені дії не відповідають положенням Закону України «Про мораторій», оскільки майно, на яке було звернуто стягнення кредитором в позасудовому порядку було придбано за кредитні кошти, отримані в іноземній валюті, це є єдиним житлом позивачів і його розмір не перевищує, встановленого законом розміру загальної площі. Також представник позивачів повідомив, що на момент вчинення нотаріальної дії щодо перереєстрації права власності приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвій А.М. був анульований доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» в редакції, яка була чинна на момент здійснення реєстраційної дії, приватний нотаріус Кобелєва А.П. мала права вчиняти реєстраційні дії без вчинення нотаріальних дій щодо нерухомого майна, а також зазначила, що позивачам неодноразово надсилались вимоги про усунення порушень кредитного договору і намір кредитора звернути стягнення на нерухоме майно, а умисне неотримання зазначених вимог позивачами на поштовому відділенні не можуть свідчити про невиконання кредитором обов»язку про направлення вимоги. Також представник відповідача зазначила, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» придбало право власності на спірну квартиру в добровільному порядку, за згодою Іпотекодавців на підставі іпотечного застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. та представник третьої особи - ПАТ «СВЕДБАНК» в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. подана заява про розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.04.2004 р. між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «СВЕДБАНК», був укладений договір кредиту № 139/л, предметом якого є надання споживчого кредиту в розмірі 33000 доларів США, з оплатою 16% річних з терміном погашення 23.04.2009 р.

В забезпечення основного зобов»язання між АКБ «ТАС-Комерцбан» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір від 23.04.2004 р., відповідно до умов якого Іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю належне їм на праві власності майно: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 69 кв.м., жилою 44,50 кв.м.

Відповідно до п.12 Іпотечного договору, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_2, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений Основним зобов»язанням Позичальник не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов»язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов»язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення виконання Основного зобов»язання (як основного боргу так і процентів за ним).

При настанні зазначених обставин Іпотекодержатель надсилає Позичальнику та Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов»язання та/або зобов»язань, передбачених цим Договором, у не менше ніж встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору.

Одним із способів звернення стягнення на Предмет іпотеки сторони згідно з п. 13.3 погодили можливість задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Пунктом 13.3.1 передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов»язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3 Договору, Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки, при цьому, вважається, що предмет іпотеки переходить у власність Іпотекодержателю за ціною, що дорівнює розміру заборгованості Позичальника по Основному зобов»язанню. Сторони з розумінням змісту ст.37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавців, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскарженим Іпотекодавцями в судовому порядку лише у випадку, якщо вони доведуть, що Основне зобов»язання виконане повністю.

Судом встановлено, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» придбало право вимоги заборгованості по Кредитному договору № 139/Л від 23.03.2004 р. на підставі договору факторингу № 15 вд 28.11.2012 р., укладеному з АТ «СВЕДБАНК».

В зв»язку з невиконанням Позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі положень п. 13.3 Іпотечного договору звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.П. про здійснення реєстрації права власності на Предмет іпотеки на підставі застереження, що міститься в Договорі.

12.04.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 34815872 від 18.04.2017 р. та зареєстровано 12.04.2017 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м.Києві за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (номер запису про право власності 20015546).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Згідно п.57 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Згідно п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Матеріали справи не містять належних доказів щодо направлення Іпотекодержателем іпотечної вимоги Іпотекодавцям щодо усунення порушень кредитного договору та можливого звернення стягнення на предмет іпотеки, які повинні були бути надані нотаріусу при здійсненні реєстрації права власності.

Копія повідомлення на адресу ОСОБА_2 від 22.07.2016 р. не є належним доказом направлення його Іпотекодавцю.

Також не є належним доказом направлення повідомлення ОСОБА_1 Свідоцтво, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., оскільки доказів направлення такої вимоги матеріали справи не містять, хоча це є обов»язковою умовою як Іпотечного договору, так і положень Закону України «Про іпотеку».

В силу положень ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим

майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру.

Користування єдиними та державними реєстрами здійснюється

безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію.

Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у м.Києві № 0-4069 від 01.08.2016 р. діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. була зупинена з 02.08.2016 р.

Згідно відомостей зі Списку державних реєстраторів та нотаріусів, яким тимчасово обмежено або анульовано доступ до державних реєстрів приватному нотаріусу Кобелєвій А.М. анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 185/5 від 25.01.2017 р.

Зазначене рішення Міністерства юстиції України було оскаржено приватним нотаріусом Кобелєвою А.М., однак відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 р. у задоволенні позову щодо скасування наказу Міністерства юстиції України № 185/5 від 25.01.2017 р. Кобелєвій А.М. було відмовлено.

Тобто, на момент прийнятті рішення щодо здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. було анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому будь-яких дій щодо реєстрації права власності з відповідним внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона не могла вчиняти.

З огляду на викладене, дії приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. щодо проведення реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1, є протиправними, в зв»язку з чим рішення про реєстрацію права власності за реєстраційним номером № 20015546 від 12.04.2017 р. підлягає скасуванню.

Не можуть бути прийняті судом до уваги посилання позивачів на порушення приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Матеріали справи містять докази того, що позивачі 01.12.2016 р. уклали з головним редактором Антикорупційного вісника «Ваша Надія» Договір оренди житлового приміщення, а саме: АДРЕСА_1 строком на один рік.

Тобто зазначене нерухоме майно не було єдиним місцем їх проживання, а тому в даному випадку положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягають застосуванню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1. ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «СВЕДБАНК» про визнання дій протиправними, скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни щодо проведення реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни за індексним номером № 20015546 від 23.04.2017 р. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (м.Київ, вул.Дмитрівська, 33-35, літ.»Д»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (, м.Київ, вул.Щорса, 31) в рівних частинах на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1). ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_1) судові витрати в розмірі 1920 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя