Номер провадження 2/754/116/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участю секретаря судових засідань - Малинки А.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Стаднікова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4 в жовтні 2016 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 22.08.2008, укладеного між ОСОБА_9 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», в подальшому перейменованим на ПАТ КБ «ПриватБанк», який був посвідченим приватним нотаріусом КМНО - Морозовою С.В.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_9, після смерті якого відповідно була заведена спадкова справа, та позивач на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вступив у спадщину, яка залишилась після смерті його батька та до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1. 10.03.2016 позивач дізнався про те, що вищевказане нерухоме майно знаходиться в іпотеці на підставі договору іпотеки, укладеному між спадкодавцем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 22.08.2008, та посвідченого приватним нотаріусом КМНО - Морозовою С.В. При цьому, даний договір був укладений відповідачем, згідно наданої на її ім'я померлим довіреності від 02.06.2008, у власних інтересах, так як укладений договір поруки виступив забезпеченням ОСОБА_5 виконання взятих на себе зобов'язань за укладеним із ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором, а відтак за захистом своїх порушених прав позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 16.11.2016 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

23.01.2017 та 06.03.2017 судом до участі в розгляді справи в якості третіх осіб було залучено ОСОБА_4, ОСОБА_7 та приватного нотаріуса КМНО - Морозову С.В.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2017 дана справа була передана на розгляд судді Шевчуку О.П.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2017 дана справа була передана на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.

Ухвалою суду від 29.03.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її для розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Стадніков Д.В. проти пред'явленого позивачем позову заперечував у повному обсязі, оскільки оспорюваний позивачем договір іпотеки було укладено між банком та ОСОБА_9 з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з'явилась про час, дату і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про що свідчать матеріали справи. Про поважність причин своєї неявки суду не повідомила.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до суду не з'явились, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Морозова С.В. у судове засідання не з'явилась, не повідомила суд а ні про поважність просини своєї неявки, а ні про можливість здійснювати розгляд справи за її відсутності. Письмових пояснень на позовні вимоги також не направила.

Враховуючи, що учасники справи, які не з'явилися за викликом до суду не повідомили про поважність причин своєї неявки, суд, на підставі ст.223 ЦПК України вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутність, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши вступне слово представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Стаднікова Д.В., дослідивши наявні в матеріали справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню судом, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 52 років помер батько позивача - ОСОБА_9 (а.с.63, т.1).

29.03.2012 ОСОБА_4 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті його батька - ОСОБА_9 (а.с.62, т.1).

Згідно наданої суду копії свідоцтва про право власності на квартиру від 06.01.2000, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_9 належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1

Разом з цим, 22.08.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №K2S4GA, відповідно до умов якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 492620 грн. строком до 22.08.2023, зі сплатою 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.189-191, т.1).

Також вбачається, що 22.08.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та від імені ОСОБА_9 було укладено договір поруки №K2S4GA, згідно умов якого ОСОБА_9 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором від 22.08.2018 № K2S4GA (а.с.199-200, т.1).

В ході розгляду справи судом, стороною позивача було подано до суду висновок експерта №9068, складеного 22.05.2018 ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» щодо проведення почеркознавчої експертизи. За результатами проведення зазначеного вище експертного дослідження, експертом ОСОБА_10 було надано висновок про те, що підпис від імені ОСОБА_9, електрографічне зображення якого міститься у графі: «підпис», нижче реквізитів поручителя в електрофотокопії Договору поруки №K2S4GA, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 від 22.08.2008, виконано не ОСОБА_11, а іншою особою, з ретельним наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_9 (а.с.230-236, т.1).

Даний доказ жодним з відповідачів в ході розгляду справи судом не був оспореним та спростованим.

Разом з тим, з наданої суду копії довіреності від 02.06.2008, яка була засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Король А.В., вбачається, що ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси в усіх установах та організаціях м.Києва, з питання розпорядження належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2, в тому числі: здавати квартиру в оренду, заставляти, міняти або продати за ціну та на умовах за своїм розсудом.

Даною довіреністю ОСОБА_9 надав ОСОБА_5 право подавати від його імені заяви, в тому числі заяву про сімейний стан, одержувати необхідні документи, довідки, розписуватися за нього, бути його представником в домоуправлінні, установах зв'язку, Київенерго, з усіх питань, що стосуються здачі в оренду, застави, міни чи продажу вищевказаної квартири, отримати в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (довідку-характеристику) на квартиру, при необхідності укласти попередній договір, укладати та розривати договори, одержувати гроші за договорами, сплачувати належні з довірителя платежі, включаючи державне мито (плату) та виконувати всі необхідні дії, пов'язані з даною довіреністю (а.с.19-20, т.1).

Так, 22.08.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки, що був засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. (а.с.13-18, т.1).

Згідно з п.33.2 Договору, ним забезпечувалось виконання зобов'язань іпотекодавця (-ів) за кредитним договором від 22.08.2008 за №K2S4GA, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем (-ями) по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії, в сумі 492620 грн. на строк з 22.08.2008 по 22.08.2023 включно.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, положеннями ст.1 ст.237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з вимогами ст.238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Він не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

При цьому, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання недійсним договору іпотеки від 22.08.2008, що був укладений між ОСОБА_9 (від імені якого діяла ОСОБА_5.) та ЗАТ КБ «ПриватБанк», позивач посилається на порушення відповідачем ОСОБА_5 вимог ст.238 ЦК України при укладенні вказаного договору, а саме на укладення оспорюваного договору в власних інтересах, оскільки таким чином забезпечила за рахунок майна померлого виконання свого основного зобов'язання.

Як було зазначено раніше, судом встановлений той факт, що між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №K2S4GA, та те, що 22.08.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та від імені ОСОБА_9 було укладено договір поруки №K2S4GA, згідно умов якого ОСОБА_9 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Однак, з наданого до суду висновку експерта вбачається, що ОСОБА_9 договір поруки №K2S4GA, укладеного з ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 22.08.2008 не підписував, відповідно у правовідносинах між банком та ОСОБА_5, які виникли у зв'язку із укладанням кредитного договору №K2S4GA, виступити поручителем не міг.

Так, за змістом ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

За вказаних обставин, судом встановлено наявність умислу в діях представника ОСОБА_5, зокрема, остання, укладаючи спірний договір від імені ОСОБА_9, усвідомлювала, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання у власних інтересах, оскільки уклавши від імені ОСОБА_9 договір іпотеки, забезпечила виконання своїх же зобов'язань перед банком за рахунок майна довірителя. При цьому, залишається беззаперечним факт наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя, оскільки в ході розгляду справи підтвердилась та обставина, що укладений з ЗАТ КБ «ПриватБанк» та від імені ОСОБА_9 договір поруки №K2S4GA від 22.08.2008 було підписано не ОСОБА_9

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. (ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України)

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Доводи представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про необхідність застосування до даних правовідносин наслідків спливу позовної давності не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні встановлено, що спірний договір іпотеки було укладено від імені померлого ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_326.10.2016 позивач звернувся до суду із самим позовом про визнання вказаного іпотечного договору недійсним, посилаючись, що 10.03.2016 дізнався про існування цього договору лише в ході оформлення спадщини після смерті батька - ОСОБА_9 у 2011 році.

Як було зазначено представником позивача в ході розгляду справи судом, про факт укладення у 2008 році ОСОБА_5 від імені померлого батька позивача оспорюваного іпотечного договору, ОСОБА_4 дізнався лише у квітні 2016 року. А тому, строки позовної давності щодо пред'явленних ними позовних вимог можуть обчислюватися саме з часу з якого позивач фактично дізнався про порушення прав свого батька ОСОБА_9, які були успадковані самим ОСОБА_4, тобто з квітня 2016 року.

В цей час, відповідачами не було надано суду будь-яких належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що позивачу було відомо про укладений договори іпотеки раніше квітня 2016 року.

Як встановлено положеннями ст.12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

А тому, повно і всебічно з'ясувавши обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 203, 215, 237, 238, 256, 257, 261 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 49, 76-83, 89, 95, 102, 106, 110, 131, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354-355, Розділом ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки від 22 серпня 2008 року укладений між ОСОБА_9 та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", в подальшому перейменованим в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3) витрати по сплаті судового збору в розмірі 551грн. 21 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: