Провадження №2/523/4801/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Шевчук М.Є.,

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог Житлово-будівельного кооперативу «Київський-12» про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 12 травня 2005р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_3, який помер на території ОСОБА_4 Федерації, відкрилась спадщина, яка складається з грошових вкладів та вказаної вище квартири. З метою прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріуса Староминського нотаріального округу, Краснодарського краю, ОСОБА_4 Федерації із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Втім, у видачі свідоцтва на нерухоме майно їй було відмовлено з підстав знаходження такого майна на території України. Після звернення позивача до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй також було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Позивач зазначає, що право власності у ОСОБА_3 виникло в силу закону , оскільки він сплатив пай за квартиру у повному обсязі, втім оформити правовстановлюючий документ під час свого життя не встиг. В звязку з чим у позивачки на даний час відсутні правовстановлюючі документи на належну померлому квартиру, що унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Одеська міська рада не забезпечила участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Представник ЖБК «Київський-12» в судовому засіданні вважала, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву від відповідача, справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріли справи, допитавши свідків, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3, як член кооперативу у 1991р. сплатив у повному обсязі пайовий внесок в розмірі 8055,17 рублів за кооперативну квартиру АДРЕСА_2. Дана обставина підтверджується довідкою виданою ЖБК «Київський-12» від 12.10.1993р. №298, оригінал якої приєднаний до матеріалів даної справи.

За приписами ч.ч.1,3 ст.15 Закону України «Про власність» №697-XII, в редакції що діяв станом на 1991р., член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Підтвердження факту сплати паю за квартиру у повному обсязі вказує на те, що ОСОБА_3 згідно ч.1 ст.15 Закону №697-XII набув право власності на квартиру АДРЕСА_2, в силу закону.

Згідно відомостей отриманих з КП «БТІ» ОМР право власності на вказану квартиру, станом на 31.12.2012р. зареєстровано не було (відповідь від 17.10.2018р. №498394.36).

ОСОБА_3, громадянин ОСОБА_4 Федерації, помер 12 травня 2005р. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-АГ№642144, виданого відділом ЗАГС Староминського району Краснодарського краю на підставі а/з про смерть №249 від 13.05.2005р.

За положеннями ч.2 ст.48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована із застереженнями Законом №240/94-ВР від 10.11.94, провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно.

Відповідно до ст.71 Закону України Про міжнародне приватне право» № 2709-IV, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Отже, враховуючи, що спадкове нерухоме майно належне громадянину РФ ОСОБА_3 знаходиться на території України, питання з приводу його спадкування вирішується за законодавством України.

Як убачається з копії спадкової справи №90/2005, заведеною нотаріусом Староминського нотаріального округу Краснодарського краю РФ до майна померлого ОСОБА_3, із заявою про прийняття спадщини, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, звернулась ОСОБА_5, дружина ОСОБА_6 та його дочка ОСОБА_2. Факт перебування ОСОБА_6 у шлюбі з ОСОБА_5 та факт родинних відносин між померлим та ОСОБА_2 підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб, народження.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 11 листопада 2005р., посвідченої нотаріусом Староминського нотаріального округу Краснодарського краю РФ ОСОБА_7, остання відмовилась від прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За вимогами ст.ст.1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зважаючи на викладені обставини, приймаючи до уваги відмову ОСОБА_5 від прийняття спадщини, позивач вважається єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги після смерті свого батька, за законом. Інших спадкоємців за заповітом, або які мають право на обовязкову частку у спадщині матеріали спадкової справи не містять та такі судом під час розгляду справи не встановлені.

З метою оформлення спадкових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, якою постановою від 08 липня 2016р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, за даними КП «БТІ» ОМР реєстрація права власності на квартиру, яке виникло у ОСОБА_3 на підставі сплати пайового внеску не відбулась та не видавався правовстановлюючий документ.

Отже, на даний час позивач позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину у встановленому законом порядку, що вказує на її право на захист свого інтересу в судовому порядку.

При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як було зазначено вище ОСОБА_3 в силу закону (ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» набув право власності на квартиру АДРЕСА_2, втім свідоцтво про право власності на житло ним отримано не було, реєстрація права власності проведена не була, що є перешкодою для ОСОБА_2 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом. Дані обставин вказують на наявність у позивача права на звернення до суду за захистом свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України.

Суд вважає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого виникло право власності у відповідність до вимог закону, але відсутня державна реєстрація та/або правовстановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дана норма за своїм змістом не породжує, а лише підтверджує виникле на законних підставах право власності, в даному випадку, у спадкодавця, відносно якого відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на спадкову квартиру в порядку спадкування за законом. Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн.) право власності на квартиру №163 (сто шістдесят три), в будинку №47(сорок сім), по вулиці Академіка Заболотного, в м. Одесі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05 грудня 2018р.

Суддя