Постанова

Іменем України

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 398/3355/16-ц

провадження № 61-7182св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_4,

боржник - ОСОБА_5,

суб'єкт оскарження - старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Ліскова Тетяна Вікторівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, у складі судді Голосеніної Т. В., від 20 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області, у складі колегії суддів: Гайсюка О. В.,

ОСОБА_7, ОСОБА_8, від 07 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області ЛісковоїТ. В.

Скарга обґрунтована тим, що у відділі державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області знаходиться виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року у справі № 2-398/4/14, яким ОСОБА_5 зобов'язано знести самочинно збудовану будівлю бані-сауни, позначену на плані земельної ділянки літерою «З», розташовану по вулиці АДРЕСА_1 у м. Олександрія Кіровоградської області. Постановою старшого державного відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 49630493. Зазначала, що з моменту відкриття виконавчого провадження старшим державним виконавцем не здійснено будь-яких заходів для виконання судового рішення.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просила суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Ліскової Т. В. під час здійснення виконавчого провадження

№ 49630493 щодо зобов'язання ОСОБА_5 знести самочинно збудовану будівлю бані-сауни, позначену на плані земельної ділянки літерою «З», розташовану за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вулиця АДРЕСА_2. Зобов'язати старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Ліскову Т. В. вжити заходи з примусового виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року у справі № 2-398/4/14 щодо зобов'язання ОСОБА_5 знести самочинно збудовану будівлю бані-сауни, позначену на плані земельної ділянки літерою «З», розташовану за адресою: Кіровоградська область,

м. Олександрія, вулиця АДРЕСА_2.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 20 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Ліскової Т. В. під час здійснення виконавчого провадження № 49630493 щодо зобов'язання ОСОБА_5 знести самочинно збудовану будівлю бані-сауни, позначену на плані земельної ділянки літерою «З», розташовану по вулиці АДРЕСА_1 у

м. Олександрія Кіровоградської області. Зобов'язано старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Ліскову Т. В. вжити заходи з примусового виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року у справі № 2-398/4/14 щодо зобов'язання ОСОБА_5 знести самочинно збудовану будівлю

бані-сауни, позначену на плані земельної ділянки літерою «З», розташовану по вулиці АДРЕСА_1 у м. Олександрія Кіровоградської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у порушення вимог

статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець не вжив необхідних і достатніх дій для примусового виконання рішення суду у частині зобов'язання боржника знести самочинно збудовану будівлю.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада

2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що суд першої інстанції розглянув скаргу з додержанням вимог законодавства, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що боржник ОСОБА_5 не є власником домоволодіння, де нібито знаходиться самочинно збудована будівля бані-сауни. Всі будівлі по вулиці АДРЕСА_1 у м. Олександрія Кіровоградської області належать на праві власності сину боржника ОСОБА_9 За вказаною адресою відсутні самочинно збудовані будівлі, отже рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року виконано.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2015 року у справі № 2-398/4/14 у задоволенні позову ОСОБА_10, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим будинком шляхом знесення самочинно збудованої будівлі бані-сауни відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким зобов'язано ОСОБА_5 знести самочинно збудовану будівлю бані-сауни, позначену на плані земельної ділянки літерою «З», розташовану за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вулиця АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 3 659,38 грн.

На підставі виконавчого листа №2-128/11 (2-398/4/14), виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Лісковою Т. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49630493 від 16 грудня 2015 року.

25 грудня 2015 року старшим державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у

розмірі 1 020,00 грн.

25 грудня 2015 року старшим державним виконавцем складено акт щодо невиконання ОСОБА_5 рішення суду про знесення самочинно збудованої будівлі бані-сауни, позначеної на плані земельної ділянки літерою «З», що розташована по вулиці АДРЕСА_1 у м. Олександрії Кіровоградської області та накладено на боржника ОСОБА_5 штраф у розмірі 340 грн за невиконання рішення суду.

30 грудня 2015 року старшим державним виконавцем повторно складено акт за адресою боржника: Кіровоградська область, м. Олександрія,

вулиця АДРЕСА_2, щодо невиконання рішення суду про знесення самочинно збудованої будівлі бані-сауни.

02 лютого 2016 року старшим державним виконавцем складено акт за адресою боржника: Кіровоградська область, м. Олександрія,

вулиця АДРЕСА_2, щодо невиконання рішення суду про знесення самочинно збудованої будівлі бані-сауни, а також накладено на боржника

ОСОБА_5 штраф у розмірі 680 грн за невиконання рішення суду.

25 лютого 2016 року старшим державним виконавцем були направлені подання до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про примусове проникнення на територію домоволодіння боржника

ОСОБА_5 за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія,

вулиця АДРЕСА_2. Аналогічні подання були направлені до суду також

10 березня 2016 року, 04 травня 2016 року, 22 червня 2016 року.

Ухвалами Олександрійського міськрайонного суду Кіровогорадської області від 01 березня 2016 року, від 17 березня 2016 року, від 17 травня 2016 року, від 05 серпня 2016 року у справі № 2-398/4/14 подання старшого державного виконавця були залишені без задоволення з тих підстав, що державним виконавцем неналежним чином підготовлені матеріали клопотання, не надано доказів на підтвердження того, що постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановивши, що з моменту відкриття виконавчого провадження

№ 49630493 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Лісковою Т. В. не виконано необхідних та достатніх дій для виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області

від 21 липня 2015 року, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Посилання касаційної скарги на відсутність самочинно збудованої будівлі бані-сауни по вулиці АДРЕСА_1 у м. Олександрія Кіровоградської області не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки боржником не надано належних та допустимих доказів виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року.

З урахуванням наведеного, оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій є такими, що постановлені з додержанням норм Закону України «Про виконавче провадження» і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 20 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О.В. Білоконь

С. Ф. Хопта