Справа № 464/2941/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/7230/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф.,Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача Кондратюк С.К., Бондаренко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5-ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «УкрСиббанк» про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати договір про повну матеріальну відповідальність укладений між нею та Акціонерним товариством „УкрСиббанк" недійсним; визнати протиправним та скасувати наказ начальника департаменту менеджменту персоналу Акціонерного товариства „УкрСиббанк" №84-ВК від 28.03.2017 року в частині звільнення ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України; визнати звільнення з роботи ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України незаконним та поновити її на роботі на посаді начальника відділення №146 АТ „УкрСиббанк"; стягнути з Західного регіонального управління Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Західного регіонального управління Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" на її користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000 грн; судові витрати по справі, включаючи правову допомогу адвоката покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 15.03.2017р. до 27.03.2017 включно була відсутня на роботі в зв"язку з хворобою. Приступивши до роботи 28.03.2017 її повідомили про те, що вона звільнена із займаної посади начальника відділення №146 АТ „УкрСиббанк" на підставі п.2 ст.41 КЗпП України - у зв"язку із втратою довіри на підставі наказу №84-ВК від 28.03.2017 року. Вважає, що добросовісно виконувала покладені на неї обов"язки начальника відділення №146 АТ „УкрСиббанк" і не могла бути звільнена з займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України. Порушення її трудових прав у зв"язку з незаконним звільненням призвело до того, що вона отримавши стрес потрапила до лікарні. Також, внаслідок її незаконного звільнення постраждав її престиж та ділова репутація. Крім того, її незаконне звільнення призвело до вимушених змін звиклого їй способу життя, потребує від неї додаткових зусиль для відновлення порушеного права та для організації і нормалізації її життя, що призвело до заподіяння їй моральної шкоди. На її запит відповідач не надав їй копій документів, які стали підставою її звільнення. З огляду на викладене, вважає наказ про її звільнення є протиправним, а відтак таким, що підлягає скасуванню. Під час її роботи на посаді начальника відділення №146 АТ „УкрСиббанк" з нею було укладено письмовий договір про повну матеріальну відповідальність. Під час укладення трудового договору з нею, оформленого наказу про прийняття на роботу №473-ВК від 05.12.2007 р., не було передбачено укладення договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Про такі умови працедавець її перед допуском до роботи не повідомляв. Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування у процесі виробництва вона не належить до категорії працівників за займаною посадою-начальника відділення банку, оскільки така посада не внесена до вказаного Переліку і виконуваною роботою, яка згідно з посадовою інструкцією начальника відділення АТ „УкрСиббанк" безпосередньо не пов"язана з обслуговуванням, прийманням, зберіганням, транспортуванням і розподілом грошових та товарних цінностей, з яким установа банку повинна укладати письмовий договір про повну матеріальну відповідальність Враховуючи вищевикладене, договір про повну матеріальну відповідальність відповідно до чинних нормативних актів, які регулюють трудові відносини, можна укладати в письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій, а договір про повну матеріальну відповідальність, укладений з особами, які не включені до такого переліку, погіршує становище працівника порівняно з законодавством України про працю є недійсним і не створює юридичних обов"язків, а отже, за таких обставин, вважає, що слід визнати недійсним договір про повну матеріальну відповідальність, укладений між нею та АТ «УкрСиббанк».

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що ОСОБА_5 повністю повернула банку виведені кошти, що підтвердждується копіями платіжних документів. Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд порушив вимоги трудового законодавства, не звернув увагу, що посадова інструкція №1004 затверджена банком 12.03.2013 року не передбачала безпосереднього обслуговування грошових або матеріальних цінностей і була складена на інозменій мові без перекладу на українську, що утруднювало її розуміння та є порушенням Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстицї від 18 червня 2015 року. Звертає увагу, що звільнення працівника з підстав втрати довіри може вважатися обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує гроші або товарні цінності(зайняття їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри, зокрема порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Така позиція підтверджуєтся практикою вищих судів України. Зазначає, що представник банку пояснила суду , що позивач займала керівну посаду і за своїми посадовими обов'язками мала доступ до інформації про стан рахунків клієнтів, однак не мала безпосереднього доступу до грошових коштів, які реально знаходяться в касі банку. Таким чином, відповідач не дав жодного належного та допустимого доказу, що позивач займалась безпосереднім обслуговуванням грошових, товарних або культурних цінностей, відтак висновок суду не базується на зібраних доказах. Крім цього, звертає увагу на ст.9 КЗпП України, якою прередбачено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з закодавством України про працю є недійсними. Зазначає, що відповідно до чинного на даний час Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з яким підприємство, установа, організація можуть укладати писмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм на зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, посада начальника відділення банку не пов'язана з обслуговуванням, прийманням, зберіганням, траспортуванням і розподіом грошових та товарних цінностей і не належить до категорії працівників з яким установа банку повинна укладати письмовий договір про повну матеріальну відповідальність. У правовому висновку ВСУ від 25.04.2012 року справі №6-16цс12 зазначено, що договір про повну матеріальну відповідальність укладений з працівником посада якого відсутня в Переліку, не має юридичної сили. Також зазначає, що розірвання трудового договору на підставі п.2 ст.41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації. Відповідач не надав суду жодного доказу про дотримання ним цієї норми. Стверджує, що незаконне звільнення призвело до того, що позивач пережила моральні стражднання. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представників відповідача Кондратюк С.К. та Бондаренко Є.В., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 прийнята на постійну роботу в АКІБ «УкрСиббанк» згідно п.1.2 Наказу № 473-ВК від 05.12.2007 року з 05.12.2007 року на посаду консультанта фінансового середнього та малого бізнесу відділення №172 АКІБ «УкрСибБанк» з робочим місцем у м.Львові. В подальшому за час своєї роботи позивач ОСОБА_5 неодноразово переводилася на різні посади. Наказом №340-ВК від 19.10.2016 року ПАТ «УкрСибБанк» ОСОБА_5 переведена на посаду начальника відділення №146 АТ «УкрСибБанк» з робочим місцем у м.Львові.

Наказом №84-ВК від 28.03.2017 року ОСОБА_5 звільнено з посади начальника відділення №146 АТ «УкрСиббанк» з 28.03.2017 року у зв»язку із винними діями працівника, що дають підстави для втрати довір»я по п.2 ст.41 КЗпП України.

Підставою для звільнення стала службова записка менеджера групи розслідування інцидентів і забезпечення банківської діяльності Центру економічної безпеки Департаменту безпеки ОСОБА_7, пояснювальна записка начальника відділення №146 АТ «УкраСибБанк» ОСОБА_5 від 22.03.2017 року. (а.с.79-80; 81-86).

Ц Службовій записці менеджера групи розслідування інцидентів і забезпечення банківської діяльності Центру економічної безпеки Департаменту безпеки ОСОБА_7 від 01.03.2017 року (інцидент № 10374) зазначено, що 20.02.2017 року працівниками Центру послідуючого контролю Департаменту управління операційної діяльності АТ «УкрСибБанк» був виявлений факт внутрішнього шахрайства і зловживань службовим становищем начальником відділення №146 АТ «УкрСибБанк» ОСОБА_5 В своїх поясненнях від 22.02.2017 року ОСОБА_5 власноручно підтвердила свої незаконні дії щодо привласнення коштів клієнтів банку. В подальшому, згідно заяви на переказ готівки №43 від 13.03.2017 року ОСОБА_5 внесено грошові кошти в сумі 200 000 грн. на транзитний рахунок в АТ «УкрСибБанк» для повернення коштів по інциденту № 10374. Згідно заяви на переказ готівки №41 від 15.03.2017 року ОСОБА_5 внесено грошові кошти в сумі 340 650,64 грн. на транзитний рахунок в АТ «УкрСибБанк» для повернення коштів згідно інциденту № 10374.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно керувався та взяв до уваги Посадові інструкції начальника відділення № 1004 АТ «УкрСибБанк» від 12.03.2013 року, посадову інструкцію начальника відділення №146 АТ «УкрСибБанк» від 20.01.2017 року. ( а.с. 69-75).

Відповідно до Посадової інструкції начальника відділення №146 АТ «УкрСибБанк» від 20.01.2017 року в посадові обов»язки позивача ОСОБА_5 входило управління операційним і внутрішнім контролем: організація операційної роботи і внутрішнього контролю операцій відділення, здійснення введення інформації в автоматизовану систему банку на основі первинних документів, здійснення відкритих клієнтських рахунків в АБС, здійснення формування розрахунково-касових документів по проведених операціях, здійснення контролю правильності проведення операцій відділення ( в т.ч. правильності оформлення первинних касових і меморіальних документів; правомірність анулювання і сторнування операцій), контроль дотримання персоналом відділення законодавчих і внутрішньобанківських документів, що стосуються діяльності відділення, забезпечення всіх вимог безпеки відповідно до внутрішніх документів банку та нормативно-правових актів НБУ, забезпечення збереження матеріальних цінностей, своєчасність їх передачі або списання, управління ризиками у відділенні, пов»язаної з роботою клієнтів (контроль ідентифікації клієнтів, в тому числі при поновленні валютного рахунку через банкомат, проведення фінансового моніторингу, зберігання наявних цінностей у сховищах і сейфах, своєчасне оприбуткування готівкової і іноземної валюти та виконання інших дій відповідно до вимог внутрішніх документів Банку) та інше. (а.с.73-75).

Із матеріалів справи встановлено, що 22.03.2013 року між адміністрацією АТ «УкрСибБанк» та начальником відділення №1004 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. ( 68-69).

Суд першої інстанції при прийнятті рішення підставно взяв до уваги Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 24.10.2016 року укладений між адміністрацією АТ «УкрСибБанк» та начальником відділення №146 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 (а.с.67).

Даючи оцінку вимогам посадової інструкції позивача ОСОБА_5, яка виконувала обов»язки начальника відділення банку, мала безпосередній доступ до грошових коштів та матеріальних цінностей, до руху рахунків клієнтів та яка відповідає постанові Правління НБУ «Про затвердження положення про організацію операційної діяльності в банках України від 18.06.2013 року №254, беручи до уваги вимоги ст. 135-1 КЗпП України, колегія суддів погоджується та вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що адміністрація банку мала всі законні підстави укладати з начальником відділення банку, зокрема, з ОСОБА_5 договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Доводи апелянта ОСОБА_5 не спростовують висновків суду. Факт привласнення коштів клієнтів начальником відділення №146 АТ «УкрСиббанк» є прямим доказом доступу не тільки до рахунків клієнтів, але і до руху грошових коштів.

Відповідно до ст.41 ч.1 п.2 КЗпП України додатковими підставами розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов є винні дії працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір»я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Підставою звільнення ОСОБА_5 по ст. 41 ч.1 п.2 КЗпП України була Службова записка менеджера групи розслідувань інцидентів і забезпечення банківської діяльності Центру економічної безпеки Департаменту безпеки ОСОБА_7 від 01.03.2017 року (інцидент №10374), виявлений факт внутрішнього щахрайства і зловживання службовим становищем начальником відділення №146 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5, а також письмові пояснення ОСОБА_8. та визнання нею своїх неправомірних дій, повернення коштів.

Враховуючи грубе порушення позивачем своїх посадових обов»язків, порушення вимог внутрішніх нормативних документів банку та порушення трудового законодавства України дали підстави АТ «УкрсибБанку» для звільнення ОСОБА_5 з роботи за ст. 41 ч.1 п.2 КЗпП України.

Щодо доводів апелянта, що Посадова інструкція начальника відділення №10004, затверджена банком 12.03.2013 року була складена на іноземній мові без перекладу на українську мову колегія суддів не приймає до уваги, оскільки при її ознайомленні позивач не вимагала перекладу, погодилася із такою про що проставила свій підпис 12.03.2013 року (а.с.69-72). Із долученої до матеріалів справи Посадової інструкції начальника відділення банку від 12.03.2013 року вбачається, що така складена на російській мові, підписана позивачем ОСОБА_5, будь-яких приміток, зауважень немає.

Доводи ОСОБА_5 з приводу відсутності у названій вище інструкції посилання на безпосереднє обслуговування грошових або матеріальних коштів спростовуються наданням доступу та контроль руху грошових та матеріальних цінностей, що є по своєму значенню ширшим поняттям у розумінні цього слова.

У Розпорядженні № 0310/55-4-10 начальника Львівського РУ АТ «УкрСиббанк» від 22 березня 2013 року зазначено: п.1.1 з 22 брезня 2013 року по 25 березня 2013 року призначити відповідальними особами за схоронність цінностей, відкриття, закриття та здачу під охорону сховища цінностей операційної каси відділення №1004-перша особа: начальник відділення № 1004 ОСОБА_5 (а.с.127).

У Розпорядженняі № 0548-а/55-4 від 10 червня 2013 року начальника Львівського РУ АТ «УкрСиббанк» п.1.1 зазначено: призначити з 10 червня 2013 року відповідальними особами за схоронність цінностей, відкриття, закриття та здачу під охорону сховища цінностей операційної каси, автоматичної касової машини ТСD: п.1.2 перша особа: начальник відділення № 1004 ОСОБА_5 (а.с.128).

Розпорядженням № 0537/57-2-2 від 21 жовтня 2016 року начальника Західного регіонального управління АТ «УкрСиббанк» зазначено п.1: з 24 жовтня 2016 року призначити відповідальними особами за схоронність цінностей, відкриття, закриття та здачу під охорону сховища цінностей операційної каси, автоматичної касової машини TCR та покласти обов»язки по щоденному звірянню грошових коштів та інших цінностей операційної каси з даними бухгалтерського обліку на: перша особа: начальник відділення №146 ОСОБА_5 ( а.с.129).

У кожному із зазначених вище Розпоряджень окремим пунктом прописано проконтролювати наявність договорів про повну матеріальну відповідальність з усіма особами, вказаними в п.1 даного Розпорядження, а також прописано: всі посадові особи, що вказані в п.п.1,2 даного Розпорядження та особи, що виконують їх обов»язки несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством за шкоду, заподіяну АТ «УкрСиббанк» своїми рішеннями, діями або бездіяльністю, що здійснені під час реалізації повноважень, наданих їм Розпорядженням та відповідними кадровими наказами.

Самі ж неправомірні дії завідуючої відділенням АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 свідчать не тільки про її контроль за рахунками клієнтів, але і про наявність доступу до руху грошових коштів по рахунках клієнтів відділення банку, ініціювала через програмне забезпечення банку операції за документами клієнтів банку, тобто обслуговувала грошові кошти клієнтів банку , а відтак була матеріально-відповідальною особою та допустила неправомірні, винні дії при виконанні своїх посадових обов»язків.

Відтак, у діях позивача ОСОБА_5 є наявні всі три умови, що дали відповідачу підстави для звільнення працівника з роботи за ст. 41 ч.1 п.2 КЗпП , а саме: безпосередній доступ до грошових коштів, матеріальних цінностей, їх контроль; винна поведінка працівника;

втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз»яснено, що звільнення з підстав втрати довір»я суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір»я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення моральної шкоди, такі не підлягають до задоволення внаслідок самих неправомірних дій позивача під час виконання трудових обов»язків.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інтанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5-ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст. 389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 червня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота