Номер провадження: 22-ц/785/6252/18
Номер справи місцевого суду: 520/6987/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Справа №520/6987/16-ц

Провадження №22-ц/785/6252/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Південній»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трас Агентство Фінанс»,

особа, яка не брала участі у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроторг» в особі директора ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікроторг» в особі директора ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Калініченко Л.В. 23 квітня 2018 рокув м. Одесі, повний текст рішення складено 27 квітня 2018 року,

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Агентство Фінанс» про визнання дій неправомірними та стягнення коштів і з урахуванням уточнень та зміни підстави позову, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 квітня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» був укладений договір банківського строкового вкладу № НОМЕР_1, відповідно до умов якого позивач передав банку 337500,00 швейцарських франків, а банк зобов'язався нараховувати та сплачувати проценти, по закінчені строку дії договору перерахувати суму вкладу і нарахованих процентів на поточний рахунок вкладника. Після закінчення терміну договору Банківського строкового вкладу вклад не повертався, та відповідно до приписів ст.1060 ЦК України такий договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу.

Крім того позивач посилався на те, що договір розірваний не був, з вимогою про повернення вкладу до банку він не звертався, жодних розпоряджень про повернення коштів не надавав. Отже, банк в односторонньому порядку, в порушення приписів ЦК України та інших норм права, в примусовому порядку перерахував кошти з вкладного (депозитного рахунку), відкритого відповідно до договору Банківського строкового вкладу НОМЕР_1, на поточний рахунок та списав кошти з цього рахунку на свою користь.

Позивач ОСОБА_2 остаточно просив суд:

- визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» з переведення 01.07.2015 року коштів з депозитного рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_2;

- розірвати договір банківського строкового вкладу № НОМЕР_2 від 30.04.2013 року укладений між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_2;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» на користь ОСОБА_2 225297,71 швейцарських франків (депозит) та відсотків за період з 01.07.2015 року по 31.03.2016 року (274 діб) із розрахунку 1,5% річних в сумі 2536,92 швейцарських франків, загалом в сумі 227834,63 швейцарських франків (т.1 а.с.201).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача АБ «Південний» заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Рішення ухвалено у відсутність третьої особи ТОВ «Транс Агентство Фінанс» .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2018 рокуу справі №520/6987/16-ц та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що:

- відповідачем було надано відзив на позов безпосередньо в судовому засіданні з порушенням строків, встановлених ухвалою суду;

-відповідачем надано витяг з ЄРДР як доказ неможливості надання договору депозиту та інших договорів та виписок за цими договорами у зв'язку з їх втратою внаслідок обстрілу будівлі банку в м. Луганську, а в подальшому надано пакет копій цих документів, які не засвідчені належним чином та які не є предметом цього спору і стосуються осіб, які не є сторонами цієї справи;

-надані відповідачем договори не були досліджені судом та не надано оригінали цих договорів;

-встановлення судом факту укладання кредитних договорів не має значення для даної справи, оскільки вони не є предметом спору;

-не є предметом спору і договір поруки, якому дана оцінка в рішенні суду;

-рішенням суду встановлено факти стосовно ТОВ «Мікроторг», проте останнього суд не залучив до участі у справі;

-суд не врахував порушення строків вручення позивачу наданих відповідачем довідок про вручення вимог про погашення заборгованості;

-судом першої інстанції не враховано, що порядок погашення заборгованості коштів, які перебували на депозиті, врегульовано окремим договором, що свідчить про те, що погашення заборгованості за рахунок цих коштів повинно відбуватися в порядку, передбаченому виключно договором застави;

-суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що банк, керуючись умовами договору строкового банківського вкладу перерахував 01.07.2015 року грошові кошти з депозитного рахунку на поточний рахунок, з якого 20.07.2015 року згідно умов договору поруки від 25.12.2014 року було здійснено списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором;

-не прийнято до уваги, що договір поруки не визнається позиваче м оскільки містить недостовірну інформацію, зокрема щодо наявності згоди на його укладення ОСОБА_6, оскільки позивач у шлюбі не перебував взагалі;

-суд не звернув уваги на те, що надані відповідачем вимоги про погашення кредиту були направлені банком позивачу за адресою, за якою він не проживає.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що судом першої інстанції вірно визначено з характером спірних правовідносин , які виникли між сторонами . Посилання позивача на неправомірність дій Банку є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 06.04.2015 року звернувся з заявою до Банку, в якій просив частково зменшити суму за договором банківського вкладу № НОМЕР_1 від 30.04.2013 року на суму 100 000 Швейцарських франків на умовах , вказаних в договорі, кошти видати 16.04.2015 року.

16.04.2015 року кошти були видані ОСОБА_2 шляхом їх перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_3, з якого в той же день перераховані в інший банк , що підтверджується випискою з вказаного рахунку. 01.07.2015 року у зв'язку з закінченням строку дії договір банківського строкового вкладу № НОМЕР_1 від 30.04.2013 року кошти були перераховані на поточний рахунок № НОМЕР_3,як це передбачено умовами депозитного договору та підтверджується випискою з вказаного рахунку. Загальна сума списаних грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_2 склала 225297,71 швейцарських франків.

В апеляційній скарзі ТОВ «Мікроторг» в особі директора ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просило суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2018 рокуу справі №520/6987/16-ц та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга ТОВ «Мікроторг» мотивована тим, що суд першої інстанції не залучив товариство до участі у справі та ухвалив рішення, яке впливає на його права та обов'язки.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що в апеляційній скарзі ТОВ «Мікроторг» не наводить яким чином суд вирішив про права та обов'язки товариства. Договір поруки укладений з ОСОБА_2 та договір кредиту укладений з ТОВ «Мікроторг» не є предметом спору у цій справі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційна скарга ТОВ «Мікроторг» підлягають залишенню без задоволення , а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ АБ «Південний» при перерахуванні грошових коштів з рахунку ОСОБА_2 на поточний рахунок діяв в межах та у відповідності до діючого законодавства.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Південний» було укладено договір банківського строкового вкладу № НОМЕР_1 ( т. 1 а.с. 238).

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 розмістив на рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 337 500 швейцарських франків, терміном повернення до 30 травня 2014 року, а банк зобов'язався нараховувати та сплачувати проценти, по закінченні строку дії договору перерахувати суму вкладу і нарахованих процентів на поточний рахунок вкладника НОМЕР_3.

Згідно наданих, в судовому засіданні колегії суддів , представником Акціонерного банку «Південний» пояснень, у зв'язку з потраплянням снаряду у відділення банку у м. Луганську у банку відсутні оригінали зазначеного договору.

Сторони не заперечують факту існування саме такого договору банківського строкового вкладу НОМЕР_1, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Судом першої інстанції досліджувався оригінал договору банківського строкового вкладу ,який був наданий позивачем.

Пунктом 1.1. договору банківського строкового вкладу НОМЕР_1 від 30 квітня 2014 року передбачено, що вкладник передає банку грошові кошти в сумі 337 500,00 швейцарських франків терміном повернення - 30 травня 2014 року.

Пунктом 5.1. договору банківського строкового вкладу НОМЕР_1 від 30 квітня 2013 року передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє на протязі строку, визначеного в п. 1.1. договору, або до його дострокового розірвання за ініціативою сторін, в порядку передбаченому розділом 3 договору.

Пунктом 2.2. договору банківського строкового вкладу НОМЕР_1 від 30 квітня 2013 року встановлено, що банк зобов'язаний по закінченню строку дії договору, перерахувати суму вкладу і нарахованих процентів на поточний рахунок вкладника.

У Розділі 8 договору банківського строкового вкладу НОМЕР_1 від 30 квітня 2013 року зазначено, що поточним рахунком ОСОБА_2 є рахунок № НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 4 ст. 1060 ЦК України, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Умовами зазначеного договору банківського строкового вкладу НОМЕР_1 від 30 квітня 2014 року не передбачено його пролонгація .

06.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до Банку ,в якій просив частково зменшити суму за договором банківського вкладу № НОМЕР_1 від 30.04.2013 року на суму 100 000 Швейцарських франків на умовах , вказаних в договорі , просив кошти видати 16.04.2015 року.

16.04.2015 року кошти були видані ОСОБА_2 шляхом їх перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_3,з якого в той же день перераховані в інший банк , що підтверджується випискою з вказаного рахунку,про що сторони не заперечують.

01.07.2015 року у зв'язку з закінченням строку дії договору банківського строкового вкладу № НОМЕР_1 від 30.04.2013 року , на підставі п.2.2. договору банківського вкладу, Банком, кошти були перераховані на поточний рахунок № НОМЕР_3, що підтверджується випискою з вказаного рахунку. Загальна сума списаних грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_2 склала 225297,71 швейцарських франків.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову вірно встановив, що Банк діяв у спосіб визначений сторонами п.2.2 договору банківського вкладу ,а тому позивачем не доведено протиправність дій Банку з перерахування коштів з депозитного рахунку на поточний рахунок позивача.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем строку надання відзиву на позов, оскільки такий довід не спростовує законність та обґрунтованість рішення суду, а надання відзиву є правом ,а не обов'язком учасника справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем надано витяг з ЄРДР, як доказ неможливості надання договору депозиту та інших договорів та виписок за цими договорами у зв'язку з їх втратою внаслідок обстрілу будівлі банку в м. Луганську, а в подальшому надано пакет копій цих документів, які не засвідчені належним чином та які не є предметом цього спору і стосуються осіб, які не є сторонами цієї справи та про те, що надані відповідачем договори не були досліджені судом та не надано оригінали цих договорів,оскільки позивач ОСОБА_2 не заперечував факт укладення ним договору строкового банківського вкладу , а судом досліджувався оригінал договору банківського строкового вкладу, копія якого була приєднана до справи (т.1 а.с.199,240-241).

Матеріали справи не містять, а позивачем у спростування наявних в матеріалах справи копій договору строкового банківського вкладу, доказів не надано.

Таких доказів не було надано і в апеляційній інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення судом факту укладання кредитних договорів та договору поруки не має значення для даної справи, оскільки вони не є предметом спору заслуговують на увагу, проте таки доводи не спростовують законність та обґрунтованість судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ТОВ «Мікроторг», про те, що рішенням суду встановлено факти стосовно ТОВ «Мікроторг», проте останнього суд не залучив до участі у справі не заслуговують на увагу, оскільки позовних вимог до ТОВ «Мікроторг» не заявлено, а судом першої інстанції лише було перелічені договори, які були укладені між сторонами та на які посилалися учасники справи в обґрунтування своєї правової позиції при вирішенні судом спору.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом порушення строків вручення позивачу наданих відповідачем довідок про вручення вимог про погашення заборгованості та не враховано те , що порядок погашення заборгованості коштів, які перебували на депозиті, врегульовано окремим договором, що свідчить про те, що погашення заборгованості за рахунок цих коштів повинно відбуватися в порядку, передбаченому виключно договором застави не заслуговують на увагу , оскільки такі доводи не узгоджуються з позовними вимогами позивача .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що позивачем не визнається договір поруки, оскільки договір поруки, на який посилається позивач не є предметом спору у цій справі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що надані відповідачем вимоги про погашення кредиту були направлені банком позивачу за адресою, за якою він не проживає, оскільки такі доводи не узгоджуються з позовними вимогами.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ТОВ «Мікроторг» не наведені.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційна скарга ТОВ «Мікроторг» підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікроторг» в особі директора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02.12.2018 року

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М.Таварткіладзе