Справа № 629/4201/18
Провадження № 2/629/1508/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб: Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Лозова Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з їх неповнолітньою донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що вона на підставі рішення Лозівського міського суду Харківської області від 13 серпня 1997 року є власником 3/8 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого у Лозівському БТІ 21.10.1997 року, номер запису про право власності 5149 в книзі 31. Власником 5/8 частин вищевказаного домоволодіння є її колишній чоловік ОСОБА_4, який не зареєстрований та не проживає у даному домоволодінні. Документи на зазначену частину знаходяться у нього. В цьому будинку зареєстровані чотири особи: вона, її син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3. та онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. У 2012 році вона надала згоду на реєстрацію за вищезгаданою адресою невістки ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_5 Відповідачі не проживають за вищевказаною адресою реєстрації з серпня 2014 року, що підтверджено актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.01.2017р., 17.10.2017р. та 05.03.2018 р. Вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханням знятися з реєстраційного обліку, вони не заперечували, але по даний час не виконали свою обіцянку. Комунальні послуги відповідачі не сплачують, не несуть інших витрат по утриманні житла та не приймають участь у спільному побуті. Окрім того, факт їх реєстрації у будинку створює їй проблеми при оформлені субсидії у зв'язку з тим, що вона не може надати до відділу субсидії довідку про їх доходи. Вона не чинила відповідачам перешкод у користуванні жилим приміщенням, за захист свого порушеного права на проживання вони ні до суду, ні до інших державних органів не зверталися, особистих речей та майна, яке їм належить, в квартирі немає. Реєстрація відповідачів позбавляє можливості вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягає. Крім цього в своїй заяві просила в разі неявки відповідачів по справі ухвалити по справі заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, надали до суду нотаріально звірену заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог та просять зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Представник третьої особи виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду висновок про доцільність визнання дитини такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, який просила врахувати при ухваленні рішення.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 згідно рішення Лозівського міського суду Харківської області від 13.08.1997 року, є власником 3/8 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.07.2007 року.

В даному будинку зареєстрована позивач ОСОБА_1 і відповідачі по справі - її син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3 та онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З серпня 2014 року відповідачі в спірному будинку не проживають, вони забрали всі свої особисті речі та вибули на інше постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, де і мешкають по теперішній час.

Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідачі ніяких претензій на житло не мали.

Відповідачі в будинку не з'являються. Всі обов'язки пов'язані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі.

Позивач, як власник будинку, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачами не укладала, ніяких обов'язків перед ними не має.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.

Відповідачі в даному випадку своїм протиправним поводженням створюють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідачів, тощо.

Неодноразові усні вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідачі ігнорували.

Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталися, особистих речей, майна, яке належить відповідачам в будинку не має.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт не проживання відповідачів по справі в будинку АДРЕСА_2 з 04 серпня 2014 року вбачається з актів, складених сусідами від 05.01.2017 року, від 17.10.2017 року та від 03.03.2018 року, з яких вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_5 тривалий час в вищевказаному будинку не проживають.

Відповідачі вибули на інше постійне місце проживання, не проживають в будинку більш ніж п'ять років, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням.

Згідно висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування про доцільність визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням № 02-13-11/1636 від 17.10.2018 року, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2015 року є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2, тобто має інше житло. Тому, враховуючи надану нотаріальну завірену заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє від імені своєї доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, про те, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування не заперечує проти визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Позивача, з врахуванням її клопотання, було звільнено від сплати судового збору у відповідності до ч.3 ст. 136 ЦПК України.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір на користь держави у розмірі 704 гривні 80 копійок по 352 гривні 40 копійок з кожного.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб: Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Лозова, Харківської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, та неповнолітню ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, р/р 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) в розмірі 704 гривні 80 копійок по 352 гривні 40 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженка х. Інтернаціональний, Близнюківського району, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданий Лозівським МРВ УМВС України у Харківській області 07.10.1998 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженка м. Лозова, Харківської області, начальник відділу представництва Первомайського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Лозова, Харківської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка м. Нефтеюганськ, Тюменської області, Російська Федерація, посвідка на постійне місце проживання НОМЕР_4, видана УГІРФО в Харківській області 23.07.2012 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа: Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, буд. 1.

Третя особа: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженець м. Лозова, Харківської області, громадянин України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3.

Суддя Н.А.Смірнова