Номер провадження: 22-ц/785/5876/18
Номер справи місцевого суду: 510/325/16-ц
Головуючий у першій інстанції Сорокін К.В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Справа №510/325/16-ц

Провадження №22-ц/785/5876/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне підприємство «Влахос»,

представник відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Влахос» на рішення Ренійського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Сорокіна К.В. 04 травня 2018 року в м. Рені Одеської області,

встановив:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів оренди землі і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі розпорядження Ренійської РДА Одеської області №69/А-2004 від 27 лютого 2004 року оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії ОД НОМЕР_12, яким земельну ділянку загальною площею 133,78 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області та складається з п'яти земельних ділянок (кадастрові номери: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5) було передано в спільну часткову власність власникам земельних сертифікатів.

Уповноваженою особою від співвласників (загальною кількістю 1137 осіб) за вищевказаним Державним актом визначено ОСОБА_4

Після відкриття доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласникам земельних ділянок стало відомо, що щодо зазначених земельних ділянок зареєстровано право оренди, підставою для реєстрації якого стали договори оренди, укладені між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ПП «Влахос».

Позивач не погодився з тим, що ОСОБА_4, який являвся лише уповноваженою особою від співвласників земельних ділянок, а не одноособовим власником земельних ділянок, уклав договори оренди з ПП «Влахос» без відома інших співвласників, проте, не мав необхідного на те обсягу дієздатності, що і стало приводом для звернення до суду для захисту порушеного права.

Позивач просив визнати недійсними договори оренди земельних ділянок (кадастрові номера НОМЕР_6; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5), укладених 01.10.20105 року між ОСОБА_4 та ПП «Влахос».

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_8 підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представники відповідача ПП «Влахос» ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позовних вимог.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 травня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_6, укладений 01.10.2015 р. між ОСОБА_4 та приватним підприємством «Влахос».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 01.10.2015 р. між ОСОБА_4 та приватним підприємством «Влахос».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений 01.10.2015 р. між ОСОБА_4 та приватним підприємством «Влахос».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4, укладений 01.10.2015 р. між ОСОБА_4 та приватним підприємством «Влахос».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, укладений 01.10.2015 р. між ОСОБА_4 та приватним підприємством «Влахос».

Стягнуто з ОСОБА_4 та приватного підприємства «Влахос» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2 756 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ПП «Влахос», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 рокуу справі №510/325/16-ц та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю, повернути судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визнаючи недійсними договори оренди землі, суд першої інстанції не з'ясував право користування ОСОБА_2, якою саме земельною ділянкою /в якій частині/ та за яким саме з оспорюваних ним договорів оренди землі було порушено відповідачами при укладанні цих договорів. Оскільки земельна ділянка в натурі не виділялася зі всього масиву.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що межі земельних ділянок перенесені в натурі, їх межі встановлені, орендну плату за землю орендар не встановив у належному розмірі 3 %, всупереч Указу Президента України № 92-2002 від 02.02.2007 року, окрім того орендну плату за земельну ділянку в 2016 році не сплачував взагалі, тому суд вірно ухвалив рішення на підставі ст. 632 ЦК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПП «Влахос» підлягає залишенню без задоволення , а рішення суду першої інстанції, залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договори оренди земельних ділянок укладені особою, яка не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для вчинення цих правочинів.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу.

Судом встановлено, відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» члени ВАТ «Семсовхоз «Перемога», в колективній власності якого знаходився земельний масив на території Котловинської сільської ради Ренійського району, оформили сертифікати на земельні паї та у відповідності до законодавства здійснили розпаювання землі з передачею її в спільну власність.

Розпорядженням Ренійської РДА № 69/А від 27.02.2004 року «Про передачу земельних часток (паїв) громадянам - власникам сертифікатів у спільну часткову власність» було безоплатно передано у спільну часткову власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому ВАТ «Насінницький радгосп «Перемога», громадянам, в тому числі: ОСОБА_4, ОСОБА_2 - уповноваженим особам цих громадян, згідно рішення зборів власників земельних часток /паїв/ земельних масивах №9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,22,24,25,27,32,53, 54,55,56,57,58,59,60,61,62.63 (а.с. 6).

ОСОБА_4 08.04.2004 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_11 на підставі Розпорядження №69/Ф-2004 від 27.02.2004 року на земельну ділянку площею 133,78 га, яка розташована на масиві № 58,59,60,61,62 на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області ( а.с.7).

До цього Державного акту є Додаток: список громадян-співвласників, яким надаються земельні ділянки в масивах № 58,59,60,61,62,63 загальною площею 133,78 га, всього 1137 осіб ( а.с.8-15).

01.10.2015 року уповноважена особа від співвласників земельної ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 уклав із ПП «Влахос» в особі керівника ОСОБА_7 договори оренди землі розміром: 82,7195 га (кадастровий номер НОМЕР_6); 16,9780 га (кадастровий номер НОМЕР_7); 16,7688 га (кадастровий номер НОМЕР_8); 5,86011 га (кадастровий номер НОМЕР_10) та 11,4491 га (кадастровий номер НОМЕР_9) строком на 25 років. В договорі зазначені усі істотні умови договору оренди землі, передбачені ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», в тому числі визначена орендна плата у розмірі 1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

На підставі укладених договорів оренди землі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права було зареєстровано за ПП «Влахос» право оренди на вищевказані земельні ділянки (а.с.17-30).

Задовольняючи позов ,суд першої інстанції вірно посилався на положення ч. 1 ст. 81,ч.1 ст.86, ч.1,2 ст. 88 ЗК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу.

Крім того, ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» передбачені істотні умови договору оренди землі, однією з якої є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним

відповідно до закону.

Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 р. № 92/2002, запроваджено плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) .

З матеріалів справи вбачається, що громадянам - власникам сертифікатів, у тому числі ОСОБА_2, була передана у спільну часткову власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується розпорядженням Ренійської РДА № 69/А від 27.02.2004 року «Про передачу земельних часток (паїв) громадянам - власникам сертифікатів у спільну часткову власність» (а.с.6). Матеріали справи не містять доказів виділу земельної ділянки зі всього масиву. Таким чином, будь-які правовідносини стосовно права володіння, користування та розпоряджання вказаною земельною ділянкою мають вчинятися шляхом вільного волевиявлення всіх громадян-співвласників даної земельної ділянки на підставі вимог ч.1,2 ст. 88 ЗК України.

Між ОСОБА_2 та ПП «Влахос» виникли цивільні правовідносини на підставі укладеного ОСОБА_4 з ПП «Влахос» договорів оренди земельних ділянок, право володіння, користування та розпоряджання якими належить громадянам-співвласникам, в тому числі ОСОБА_2, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_11 на підставі Розпорядження №69/Ф-2004 від 27.02.2004 року на земельну ділянку площею 133,78 га, яка розташована на масиві № 58,59,60,61,62 на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області ( а.с.7). ОСОБА_2 не погодився з укладеними договорами оренди земельних ділянок з підстав, що не надавав згоди на укладення даного правочину, а ОСОБА_4 не був уповноважений діяти від імені ОСОБА_2, та звернувся до суду з позовом про визнання договорів оренди недійсними.

Відповідно до ч.3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_11, виданого на підставі Розпорядження №69/Ф-2004 від 27.02.2004 року, на земельну ділянку площею 133,78 га, яка розташована на масиві № 58,59,60,61,62 на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_4 був уповноважений від імені громадян-співвласників, зазначених у Додатку до Державного акту, отримати вказані земельні ділянки у власність (а.с.7).

Вказівок щодо надання інших повноважень співвласниками земельних ділянок ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Відповідно до спірних договорів оренди ОСОБА_4, як орендодавець, надав орендарю ПП «Влахос» земельні ділянки, які відповідно до акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_11 належать громадянам-співвласникам, в тому числі ОСОБА_2, зазначеним в Додатку до акту (а.с. 7, 8-15).

Матеріали справи не містять доказів стосовно наділення позивачем ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_4 повноваженнями діяти від імені позивача, в тому числі укладати спірні договори оренди, та стосовно вільного волевиявлення ОСОБА_2 при укладенні даних договорів оренди.

Таких доказів не було надано і в апеляційній інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позовної заяви, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вільного волевиявлення співвласників земельних ділянок на укладення спірних договорів оренди та вказані договори підписані ОСОБА_4 - особою, яка не мала на момент укладення договору необхідний обсяг цивільної дієздатності, тобто не була уповноважена за договором надати в користуванню орендарю земельні ділянки без згоди співвласників цих земельних ділянок.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що позивачем не доведений факт права власності на земельну ділянку, оскільки такі доводи спростовується матеріалами справи, а саме Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_11 на підставі Розпорядження №69/Ф-2004 від 27.02.2004 року на земельну ділянку площею 133,78 га, яка розташована на масиві № 58,59,60,61,62 на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області та Додатком до вказаного акту (а.с. 7, 8-15).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що земельні ділянки, на які претендує позивач, не були виділені в натурі, що унеможливлює визначити предмет спору, оскільки предметом спору є договори оренди земельних ділянок, співвласником яких є зокрема позивач. Відсутність виділення земельної ділянки позивача внатурі не може бути підставою для уникнення захисту права позивача на користування, володіння та розпорядження, належної йому земельної ділянки.

Колегія суддів критично ставиться до наданого в судовому засіданні представником ПП «Влахос» протоколу № 1 загальних зборів мешканців с.Котловина Ренійського району Одеської області від 26.10.2018 року , оскільки судом апеляційної інстанції перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його постановлення . Зазначений протокол № 1 постановлений після ухвалення судом першої інстанції судового рішення ,тому він не має правового значення при розгляді апеляційної скарги ПП «Влахос».

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ПП «Влахос» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Влахос» залишити без задоволення.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30.11.2018 року

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О. М.Таварткіладзе