АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/16311/16-ц

Провадження № 22-ц/787/895/2018

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: ОСОБА_1

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту не зазначена

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2018 року у справі за позовом представника позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року в Рівненський міський суд звернуласяпредставник позивача ОСОБА_4 по дорученню від 30 листопада 2016 року № 017/2-0000603 адвокат ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_4 має двох дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 За рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 1997 року позивач сплачував аліменти на утримання відповідачів до досягнення ними повноліття. Вказує, що позивач є інвалідом III групи довічно, щомісячно отримує мізерну пенсію, якої ледве вистачає на прожиття, не кажучи про ліки, необхідні людині похилого віку. Іншого джерела доходу позивач не має, тому потребує матеріальної допомоги. Просить позов задовольнити, стягнути з кожного з відповідачів на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання довічно в твердій грошовій сумі в розмірі 772 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання довічно у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 09 грудня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання довічно у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 09 грудня 2016 року.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, оскаржуване рішення є незаконним і не обґрунтованим.

Вказують, що батьки можуть бути визнані такими якщо потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом. Пенсія ОСОБА_4 після проведеного перерахування зв'язаного з пенсійною реформою, з його слів, становить 1920 грн, а прожитковий мінімум становить 1373 грн., тому пенсія ОСОБА_4 перевищує прожитковий мінімум для непрацюючих на 547 грн .

Зазначають, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що їх батько ухилявся від виконання обов'язків по вихованню дітей, не цікавився їхнім навчанням, жорстоко поводився з ними. Також не взято до уваги свідчення ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4І спостерігався на обліку у нарколога.

Крім того вказують, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були інвалідами дитинства. ОСОБА_2 хворіє з народження, вроджена вада серця. Для проведення дилатації коарктації аорти потрібні були гроші на шунт. Позивач зазначених коштів не надав.

Також звертають увагу на те, що немає підтверджень того, що позивач виконував рішення суду від 04 грудня 1997 року.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення аліментів та стягнути з нього на користь:

- держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.;

- ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 775,60 грн., судовий збір у розмірі 336,80 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 775,60 грн.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_4 зазначає про те, що вказана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції є законним.

Вказує, що відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є повнолітніми (25 та 29 років) та працездатними особами, не є особами з інвалідністю, тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що стягнення з них аліментів в розмірі 200 грн. з кожного не буде для них обтяжливим.

Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, із копій свідоцтв про народження відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батьком є ОСОБА_4.

Рішенням Рівненського міського суду від 04 грудня 1997 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/3 частини заробітної плати, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 04 грудня 1997 року до повноліття дітей.

По справі відсутні докази позбавлення позивача батьківських прав відносно своїх дітей.

По справі не встановлено обставин ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обовязків щодо своїх дітей. Недостатнє надання ним аліментних коштів на думку відповідачів, чи перехід платника аліментів на 0,75 ставки в оплаті праці за місцем роботи, не свідчать про таке ухилення, оскільки підставою для цього став висновок обласної МСЕК №024958 від 18 травня 2004 року про необхідність його роботи із скороченим робочим днем з обмеженням зорового навантаження.

Довідкою № 4 від 04 січня 2017 року міської дитячої лікарні Рівненської міської ради стверджується сплата ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей з 1998 року по 2011 рік.

Відповідно до довідки сер. МСЕ № 047909 виданої загальною обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи загального захворювання з 26 травня 2005 року.

Згідно довідки 8116/02 виданої Рівненським обєднаним управлінням ПФУ від 29 листопада 2016 року ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Рівненському обєднаному Управлінні Пенсійного Фонду України та отримує пенсію в розмірі 1633 грн. 91 коп.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого Пенсійним фондом України ОСОБА_4 є пенсіонером за віком, інвалід 3 групи загального захворювання довічно.

Згідно ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до розяснень даних у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року 1373 грн, з 1 липня 1435 грн, з 1 грудня 1497 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, як непрацездатна особа, потребує матеріальної допомоги від своїх дітей, оскільки його дохід є не суттєво більшим від прожиткового мінімуму, встановленого державою для осіб, які втратили працездатність.

У позивача, крім повнолітніх сина ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3, інших дітей, дружини, від яких міг би отримувати утримання немає.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів місцевий суд прийшов до правильного висновку, що стягнення з відповідачів аліментів в розмірі 200 грн. з кожного на утримання позивача не буде обтяжливим для відповідачів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_11