ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/280/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_6, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліна Анатоліївна, про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Салоїд Н.М. від 12 липня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що з весни 2008 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5, який був розірваний заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2013 року. Під час перебування у шлюбі сторони побудували житловий будинок по АДРЕСА_1 та придбали два нежитлових приміщення по АДРЕСА_1. Після розлучення згоди щодо розподілу спільного майна не було досягнуто. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 травня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2017 року в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу в натурі приміщення магазину площею 184 кв.м, розташованого по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,20 га, яка знаходиться на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району, скасовано, в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу приміщення магазину площею 184 кв.м, розташованого по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,20 га, яка знаходиться на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району, відмовлено. Відповідач згідно договору купівлі-продажу від 04.11.2014 року без його згоди відчужила приміщення магазину третій особі ОСОБА_6 Продаж магазину відбувся за 31000 доларів США, ринкова вартість об'єкта згідно звіту про незалежну оцінку склала 1135800 грн.

З урахуванням уточнень позову, остаточно просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь кошти за продаж приміщення магазину загальною площею 184 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 в сумі 567900 грн. (1/2 частину від його ринкової вартості 1135800 грн.).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.05.2018 року позов в частині визнання права власності на ? частину об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки залишено без розгляду за заявою позивача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що приміщення магазину площею 184 кв.м по АДРЕСА_2 сторони придбали у шлюбі. Не враховано, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.05.2017 року встановлено, що вказаний об'єкт нерухомості придбаний сторонами в шлюбі, внаслідок чого став їх спільною сумісною власністю. Поте на час вирішення спору про поділ майна подружжя, відповідач згідно договору купівлі-продажу 04 листопада 2014 року без його згоди відчужила магазин третій особі ОСОБА_6 Продаж магазину відбувся за 31000 доларів США, ринкова вартість об'єкту складає 1135800 грн., в зв'язку з чим на його користь з відповідача підлягає стягненню 567900 грн., половина його вартості.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник не з'явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 2008 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5 Цей шлюб розірвано заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2013 року.

Згідно з договором купівлі-продажу від 04.11.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., продавець ОСОБА_5 передає у власність, а покупець ОСОБА_6 приймає у власність приміщення магазину загальною площею 184 кв.м, розташоване по АДРЕСА_3 за 444020 грн., які сплачені продавцеві. Вказане нежитлове приміщення належало продавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого управлінням ЖКГ Хмельницької міської ради 15 червня 2010 року, право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно зареєстроване у встановленому порядку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03. 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, цей позов задоволено, в тому числі визнано спільною сумісною власністю подружжя приміщення магазину площею 184 кв.м, розташованого по АДРЕСА_4.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 травня 2017 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу приміщення магазину площею 184 кв.м по АДРЕСА_5 у м. Хмельницький скасовано та відмовлено у позові ОСОБА_4

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.05.2017 року встановлено факт відсутності права спільної сумісної власності позивача на спірне нежитлове приміщення, тому обов'язку по сплаті грошової компенсації половини вартості відчуженого приміщення у ОСОБА_5 не виникло.

Проте такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (ч.ч. 2, 3 ст. 65 СК України).

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 27 квітня 2016 року (справа № 6-486цс16), у разі коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За змістом статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Суд першої інстанції не застосував норми ст.ст. 68, 70 СК України, 369, ч.2 ст.372 ЦК України, що врегульовують спірні правовідносини, і не врахував, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.05.2017 року встановлено факт придбання сторонами у шлюбі приміщення магазину загальною площею 184 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Вказане майно вибуло із спільної сумісної власності сторін у зв'язку з укладенням ОСОБА_5 договору купівлі-продажу цього майна 09.04.2015 року.

На час вирішення спору про поділ майна подружжя вказаний об'єкт нерухомості не перебував у спільній сумісній власності подружжя, а належав іншій особі, що й стало підставою для відмови у позові про визнання цього приміщення спільною сумісною власністю сторін.

Вказані обставини є преюдиційними і не підлягають доказуванню в силу положення ч.4 ст. 82 ЦПК України.

Також апеляційним судом встановлено, що згідно з пунктом 17 договору купівлі-продажу приміщення від 09.04.2015 року продавець доводить до відома покупця, що відчужуване нежитлове приміщення є її особистою приватною власністю.

Наведене підтверджує той факт, що згода співвласника ОСОБА_4 на вчинення цього правочину щодо розпорядження спільним майном не надавалася, останній не уповноважував ОСОБА_5 на вчинення правочину щодо відчуження спільного майна.

Матеріали справи також не містять даних про те, що кошти, набуті від продажу приміщення були розподілені між його співвласниками.

Відтак, виходячи з встановленого законом принципу рівності часток співвласників у спільній сумісній власності, ОСОБА_4 має право на відшкодування вартості ? частини відчуженого без його згоди приміщення.

Твердження апелянта про продаж приміщення за 31000 доларів США, ринкову вартість цього об'єкта нерухомості 1135800 грн. не ґрунтується на достатніх та допустимих доказах.

Так, згідно з ч.ч.1, 5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом ч.ч.2, 4-6 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В обґрунтування ринкової вартості спірного приміщення позивач представив суду незасвідчену копію звіту про незалежну оцінку вартості цього майна, виконаного ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», оцінювач ОСОБА_8, за яким ринкова вартість об'єкта на 05.05.2017 року складає 1135800 грн., при цьому не надав доказів, що кваліфікаційне свідоцтво ФДМ України №5063 від 19.05.2007 р. оцінювача на час проведення оцінки було чинним.

Оскільки сторона відповідача заперечила таку ринкову вартість об'єкта і поставила під сумнів копію звіту про незалежну оцінку вартості майна, вказаний доказ не береться судом до уваги як недопустимий. Інші достатні та допустимі докази на підтвердження цієї обставини сторона позивача не представила, клопотання про призначення відповідної судової експертизи в судах першої та апеляційної інстанції не заявлялися.

При цьому будучи належно повідомленими про розгляд справи, позивач та його представник в апеляційний суд не з'явилися, останній письмовою заявою просив розглянути справу за їх відсутності.

Згідно з договором купівлі-продажу від 04.11.2014 року, зміст якого сторони не заперечують, ринкова вартість спірного нежитлового приміщення становить 444020 грн. згідно звіту про оцінку майна ТОВ «Експерт» від 30.09.3014 року. Згідно з пунктом 5 цього договору за цією ж ціною (444020 грн.) вчинено і продаж приміщення ОСОБА_5

Відтак підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь позивача компенсація ? частини вказаної вартості належної йому частки приміщення магазину загальною площею 184 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 в сумі 222010 грн. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача 5542,32 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 222010 грн. компенсації вартості належної йому частки приміщення магазину загальною площею 184 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5542,32 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М.Костенко

Головуюча у першій інстанції: Салоїд Н.М. Провадження №22-ц/4820/280/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 48