"30" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс капітал» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -
Ухвалою суду від 14.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена на адресу відповідача 14.09.2018 року, однак направлена судова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно полісу серії АК №3931858 він виданий 19.04.2017 року зі строком дії з 20.04.2017 року по 19.04.2018 року, страхувальник: ОСОБА_2, транспортний засіб: Деу Ланос, д.н.з. НОМЕР_1, страховик: ТзДВ «СТ «Домінанта», ліміт відповідальності по майну - 100000,00 грн. (а.с. 2-4).
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09.06.2017 року, ОСОБА_1 (відповідача у справі) визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави (а.с. 5).
Як вбачається зі змісту постанови суду, 23.04.2017 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Бойченка, 4 в м. Києві, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Nissan», н/з НОМЕР_2, водій ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого не дочекавшись прибуття поліції, залишив місце ДТП, чим порушив п.п. 2.10(а), 10.1, 12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Відповідно до ч. 6, ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За змістом п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог п. «в», п/п 381.1., п. 38.1., ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Враховуючи викладені обставини та наведені норми чинного законодавства України, ТзДВ «СК «Домінанта» після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої від ДТП особи, набуло право регресної вимоги до винної у вчиненні ДТП особи (відповідача ОСОБА_1) в розмірі виплаченого страхового відшкодування, оскільки відповідач після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП.
Відповідно до ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2014 року між ТзДВ «СТ «Домінанта» та ТОВ «ФК «Довіра» було укладено договір про фінансування під відступлення права грошової вимоги (факторинг) №02-04/2018 за змістом якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт передає фактору, а Фактор приймає, і зобов'язується оплатити клієнтові вартість відступленого права вимоги, що зазначена в п. 2.1 цього Договору, права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що виникли у Клієнта за Договорами, зокрема регресними позовами за ними згідно Додатку №1 до цього Договору. Ідентифікація переданих регресних вимог відбувається за одним із критеріїв: номер страхового акту, складено страховиком. Вся інша інформація, зазначена в Додатку №1 є інформативною, і зазначається виключно для зручності подальшого використання, будь-які неточності такої інформації не впливають на дійсність переданих регресних вимог (а.с. 13-14).
03.04.2018 року між ТОВ «ФК «Довіра» та ТОВ «ФК «Фінекс Капітал» було укладено Договір про фінансування під відступленням права грошової вимоги (факторинг) №03-04/2018, за змістом якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт передає фактору, а Фактор приймає, і зобов'язується оплатити клієнтові вартість відступленого права вимоги, що зазначена в п. 2.1 цього Договору, права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що перейшли до Клієнта за Договорам №02-04/2018 фінансування під відступлення права грошової вимоги (факторинг) від 02.04.2018 від страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування (надалі - регресна вимога). Ідентифікація переданих регресних вимог відбувається за одним із критеріїв: номер страхового акту, складено страховиком. Вся інша інформація, зазначена в Додатку №1 є інформативною, і зазначається виключно для зручності подальшого використання, будь-які неточності такої інформації не впливають на дійсність переданих регресних вимог (а.с. 18-19).
Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те що відповідач після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, при цьому страховик передав за договором факторингу регресні права вимоги ТОВ «ФК «Довіра», а ТОВ «ФК «Довіра» передав за договором факторингу регресні права вимоги позивачу, та з огляду викладені норми чинного законодавства України суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 76-82, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 516, 993, 1077, 1078, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс капітал» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс капітал» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30.11.2018 року.
Учасники справи:
Суддя -