РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10382/18

Провадження № 2/643/4846/18

21.11.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді - Майстренко О.М., при секретарі Постульга О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просить стягнути на його користь суму боргу за розпискою від 02.09.2017 року у розмірі 3 189 600 (три мільйони сто вісімдесят девять тисяч шістсот) гривен та судові витрати в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять ) гривен.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 вересня 2017 року в місті Харкові, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач того ж дня передав відповідачу кошти в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч ) доларів США, що складало 3 120 000.00 (три мільйони сто двадцять тисяч ) гривен , про що відповідачка власноручно склала розписку. Згідно розписки. відповідач яка отримала позику, зобов'язалась повернути грошові кошти у такий порядок: частину коштів у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч ) доларів США до 11.09.2017 року, а решту коштів у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч ) за вимогою позивача, але не пізніше 01.10.2017 року. Відповідач не заперечувала проти існування боргу, однак повернути його не бажала, що свідчить про відсутність реальності намірів виконати обов'язок прийнятий на себе. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обовязку повернути суму боргу , позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 вересня 2017 року в місті Харкові, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач того ж дня передав відповідачу кошти в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч ) доларів США, що складало 3 120 000.00 (три мільйони сто двадцять тисяч) гривен , про що відповідачка власноручно склала розписку. Згідно розписки, відповідач яка отримала позику, зобов'язалась повернути грошові кошти у такий порядок: частину коштів у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США до 11.09.2017 року, а решту коштів у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч ) за вимогою позивача, але не пізніше 01.10.2017 року.

В силу ст.ст. 11, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК Украйни якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 сг.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним. у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором.

В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пленум Верховного суду в п. 14 своєї Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 відзначив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-79цс14 від 02.07.2014 року зазначено, що аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст.192. 533 ЦК України дає підстави для висновку про те. що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як зазначено у ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оригінал розписки знаходився у позивача та наданий суду , чим підтверджується невиконання договірних зобов'язань по поверненню грошової суми у вказаній в розписці сумі відповідачем.

Оскільки відповідач не виконав свої зобовязання та не повернув позивачу отримані грошові кошти, чим порушив умови договору, з відповідача на користь позивача станом на дату подання позовної заяви підлягає стягненню 120 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату подання позову становить 3 189 600,00 гривень (три мільйони сто сорок сім тисяч шістдесят ) гривен .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 315-319 ЦПК України, 526,533,625,1046,1047,1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2) борг за договором позики в сумі 3 189 600 (три мільйони сто вісімдесят девять тисяч шістсот ) гривен та судові витрати в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять ) гривен.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду , протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.11.2018 року.

Суддя Майстренко О.М.