СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 756/11048/15-ц

пр. № 2/759/150/18

19 листопада 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

за участю: представника відповідача Семенюка Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення грошових коштів за придбане майно,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2015 р. позивачі звернулися до суду із зазначеними позовними, після уточнення позовних вимог, просять суд стягнути з відповідача 748540 грн 08 коп. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.02.2014, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 551506 грн 40 коп. за кредитним договором №78 від 03.04.2008, укладеним між ВАТ «ОСОБА_6 банк розвитку та партнерства», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Фінанс», та ОСОБА_2, звернено стягнення на квартиру, яка на праві сумісної власності належить позивачам. Заборгованість щодо сплати за кредитним договором позивачами погашена. Разом з тим, при ухваленні рішення суду від 06.02.2014, не враховано вартості предмету іпотеки, що суперечить вимогам ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість квартири станом на 06.02.2014 становить 779000 грн 00 коп., з яких різниця вартості іпотеки, з урахуванням курсу НБУ, станом на 19.12.2016, становить 748540 грн 08 коп., яку позивачі просять стягнути.

Позивачі та їх представники у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, шляхом розписки із повідомленням наступної призначеної дати судового засідання. Заяви про слухання справи без їх участі не надходило.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доказів, на які посилаються позивачі, надав заперечення у письмовому вигляді, в яких зазначив, що заборгованість за кредитним договором повністю не погашена, користуватись предметом іпотеки відповідач не може, оскільки позивачі продовжують проживати у спірному майні, не виселяються, комунальні послуги не сплачують.

Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, показів свідків, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить по ? частині кожному квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.2008 року. Свідоцтво видане згідно розпорядження Святошинської районної у м. Києві ради від 25.02.2008 року №306 (а.с. 16).

03.04.2008 ВАТ «ОСОБА_6 банк розвитку та Партнерства» (далі - Іпотекодержатель), ОСОБА_2 (Боржник), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (Іпотекодавці) уклали договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1916 (а. с. 9-11). Відповідно до п. 1.1 договору іпотекодавці передають, а іпотекодержатель приймає в заставу (іпотеку) належне іпотекодавцям на праві власності нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 71,34 кв.м., житловою площею - 40,1 кв.м., в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань боржника за кредитним договором №78 від 03.04.2008 року, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, укладеним між іпотекодержателем та боржником. За згодою сторін вартість іпотеки становить 1008800 грн. 00 коп. (п. 1.4).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.02.2014, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 551506,40 грн. за кредитним договором №78 від 03.04.2008, укладеним між ВАТ «ОСОБА_6 розвитку та Партнерства» (правонаступник ТОВ «Вердикт Фінанс») та ОСОБА_2, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03.04.2008, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ВАТ «ОСОБА_6 розвитку та Партнерства» (правонаступником якого є ВАТ «БГ «Банк», яке відповідно договору відступлення права вимоги відступило свої права ТОВ «Вердикт Фінанс»), а саме: на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 71,34 кв.м., яка на праві сумісної власності в рівних частинах належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, шляхом визнання за іпотекодержателем ТОВ «Вердикт Фінанс» права власності на предмет іпотеки, початкова ціна предмету іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Припинено право власності іпотекодавців на предмет іпотеки, а саме: право власності (право володіння, користування та розпорядження) на квартиру (а.с. 6-8).

З метою визначення дійсної ринкової вартості спірної квартири станом на 06.02.2014, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 25.04.2016 у справі призначено експертизу (а.с. 125-126).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 11.11.2016 №8524/16-42, дійсна ринкова вартість квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 71,34 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., станом на 06.02.2014 становила 779000 грн 00 коп. (а.с. 132-142).

Позивачі просять стягнути різницю вартості іпотеки, з урахуванням курсу НБУ, що станом на 19.12.2016, становить 748540 грн 08 коп.

Пунктом 1.4 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель зобов'язаний при зверненні стягнення на предмет іпотеки, в разі, якщо сума, виручена від реалізації предмету іпотеки перевищує розмір фактично задоволених вимог іпотекодержателя, повернути різницю іпотекодавцям. Вартість предмету іпотеки визначається у розмірі, зазначеному в п. 1.4 договору, або, за вимогою іпотекодержателя, шляхом проведення незалежної оцінки суб'єктом оціночної діяльності та зазначається у звіті про оцінку майна (п. 4.2.2.4). У разі перевищення вартості предмету іпотеки над сумою майнових вимог іпотекодержателя, він зобов'язується задовольнити вимоги інших осіб, що зареєстровані у встановленому законом порядку у межах перевищення вартості предмета іпотеки над майновими вимогами іпотекодержателя, решту різниці сплатити іпотекодавцям протягом 10 днів з дня передачі іпотекодавцями іпотекодержателю предмету іпотеки за умови отримання від іпотекодавців письмового повідомлення з зазначенням рахунку одного з іпотекодавців, на який будуть повернені такі грошові кошти (п. 4.2.2.5).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень частини другої ст. 16 ЦК України, частини третьої ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у Постанові Верховного суду України від 11.12.2013 №6-124цс13.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя лише у разі набуття права власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Судом не встановлено, а сторонами у судовому засіданні не надано доказів належності іпотекодержателю ТОВ «Вердикт Фінанс» права власності на квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира на праві сумісної власності в рівних частинах належать позивачам. Предмет іпотеки реалізовано не було, позивачі продовжують проживати у за вказаною адресою. А тому заявлені вимоги відшкодування різниці вартості іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя є передчасним, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», таке відшкодування здійснюється лише у разі набуття права власності на предмет іпотеки, а само по собі рішення суду про визнання права власності на предмет іпотеки не свідчить про набуття ТОВ «Вердикт Фінанс» права власності на предмет іпотеки.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити.

Керуючись ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1, 37 Закону України «Про іпотеку»; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення грошових коштів за придбане майно відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 25.11.2018.