Справа № 168/132/18 Головуючий у 1 інстанції: Назарук О.В.
Провадження № 22-ц/802/224/18 Категорія: 81 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Данилюк В.А., Русинчука М. М.,

з участю:

секретаря судового засідання - Лимаря Р. С.,

прокурора -Бородчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою Ковельської місцевої прокуратури на дії та рішення головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бащука Сергія Миколайовича, за апеляційною скаргою Ковельської місцевої прокуратури Волинської області на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 04 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року Ковельська місцева прокуратура звернулася до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29.03.2016 року позов Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державного підприємства (далі ДП) «Старовижівське лісове господарство», Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 у користь Нудиженської сільської ради Любомльського району 40229,02 грн. заподіяної шкоди. На підставі даного рішення судом 07.11.2017 року видано виконавчий лист №168/68/16-ц.

Зазначає, що 30.01.2018 року Любомльським відділом Ковельської місцевої прокуратури виконавчий лист із заявою №35/1-223вих18 звернуто до примусового виконання до Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Однак 07.02.2018 року головним державним виконавцем Бащуком С.М. скеровано Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з мотивів відсутності підтверджуючих сплату авансового внеску документів та ненадходження цих коштів.

Вважає, що така відмова у вигляді Повідомлення є незаконною, оскільки відповідно до статей 14, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, прокурор не зобов'язаний подавати квитанцію про сплату авансового внеску, тому що обов'язок з долучення до заяви про примусове виконання рішення суду квитанції про сплату авансового внеску покладено лише на стягувача і не покладено на прокурора. Крім цього зазначає, що прокурор, як учасник виконавчого провадження і як суб'єкт державного органу, відповідно до ч. 2 ст. 26 вказаного Закону, звільнений від сплати авансового внеску при зверненні до примусового виконання рішення суду у справі, в якій здійснював в межах своїх повноважень представництво інтересів держави в суді.

Враховуючи викладене, прокуратура просила суд визнати неправомірними дії та скасувати рішення головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бащука С.М. у формі Повідомлення від 07.02.2018 року №387 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобов'язати державного виконавця прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №168/68/16-ц від 29.03.2016 року.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 04 жовтня 2018 року в задоволенні скарги Ковельської місцевої прокуратури відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, Ковельська місцева прокуратура в особі заступника керівника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення скарги з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Старовижівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області заперечує доводи апеляційної скарги, вважає, що ухвала суду постановлена із додержанням вимог закону, просить залишити її без змін. Покликається на те, що прокурор не є стягувачем у розумінні ст.ст.15, 26 Закону «Про виконавче провадження», оскільки рішенням суду кошти стягнуто в користь Нудиженської сільської ради, яка є органом місцевого самоврядування і не користується пільгами щодо сплати авансового внеску.

Заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В даному випадку зі скаргою на рішення та дії посадової особи державної виконавчої служби до суду звернувся прокурор, який у справі брав участь як представник інтересів держави в особі Державного підприємства «Любомльське лісове господарство», Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» прокурор є самостійним учасником виконавчого провадження.

Право прокурора як учасника виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29.03.2016 року позов Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Любомльське лісове господарство», Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області шкоду, заподіяну незаконною порубкою лісу, в розмірі 40229,02 грн та вирішено питання про судовий збір.

07.11.2017 року Старовижівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист № 145/17 у справі №168/68/16-ц. Стягувачем за цим виконавчим листом є Нудиженська сільська рада Любомльського району Волинської області (а.с.4).

Ковельською місцевою прокуратурою згаданий виконавчий лист із заявою про примусове його виконання №35/1-223вих18 від 30.01.2018 року скеровано до Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с.5).

07.02.2018 року головним державним виконавцем Бащуком С.М. повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки стягувачем до заяви не долучено квитанцію про сплату авансового внеску, про що державним виконавцем складено відповідне Повідомлення. 07.02.2017 року вказане Повідомлення направлено на адресу Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області та Любомльському відділу Ковельської місцевої прокуратури. При винесенні Повідомлення державний виконавець керувався п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим. (а.с.6-8).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень): 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в установленому законом розмірі.

Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 26 Закону від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, громадяни, віднесені до категорії 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Отже, від сплати авансового внеску звільнені визначені у ст.26 Закону категорії стягувачів, в тому числі державні органи, але за умови, що вони діють саме як стягувачі.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим ( п.8 ч.4 ст.4 Закону).

У цивільній справі №168/68/16-ц, в якій був виданий зазначений виконавчий документ, прокурор мав процесуальний статус позивача, однак стягувачем за цим виконавчим листом є Нудижинська сільська рада Любомльського району Волинської області, яка не є державним органом, а тому на неї не поширюється норма ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо звільнення від сплати авансового внеску.

Оскаржуючи дії державного виконавця, прокурор помилково намагається ототожнити статус прокурора як позивача у цивільній справі та державного органу, який звільняється від сплати авансового внеску у виконавчому провадженні, зі статусом стягувача, яким у даному випадку є Нудижинська сільська рада Любомльського району Волинської області, що відноситься до органу місцевого самоврядування.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією щодо сплати авансового внеску при поданні заяви про відкриття виконавчого провадження прокурором в інтересах органу місцевого самоврядування, висловленою Верховним Судом у своїх постановах від 06.08.2018 р. у справі № 905/258/15, від 15.05.2018 р. у справі № 903/111/17 , в ухвалі від 23.08.2018 р. у справі № 554/10398/16-ц.

Отже, державний виконавець, повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання, діяв відповідно до закону, в межах повноважень та не порушив прав заявника, тому в задоволенні скарги судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги Ковельської місцевої прокуратури, визнавши правомірними дії та рішення головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бащука С.М. щодо повернення виконавчого документа без виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги Ковельської місцевої прокуратури зводяться до того, що прокурор представляв у суді інтереси держави в особі Нудижинської сільської ради Любомльського району Волинської області, яка є органом місцевого самоврядування, і не має правового значення для вирішення даної справи, що виконавчий документ пред'явлений до виконання не вказаною сільською радою як стягувачем, а прокурором як самостійним учасником виконавчого провадження, який не зобов'язаний сплачувати авансовий внесок і підтверджувати його сплату відповідним платіжним документом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» він звільняється від сплати авансового внеску.

Вказані доводи повністю спростовуються наведеними вище обставинами справи і положеннями закону та правової позиції Верховного Суду і не впливають на правильність висновків суду та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ковельської місцевої прокуратури Волинської області залишити без задоволення.

Ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 04 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді