Справа № 2-2443/11 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/1524/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

адвоката ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву ОСОБА_4 та поновлено їй строк на пред'явлення до виконання виконавчого листа 2-2443/11, виданого Личаківським районним судом м. Львова 4 серпня 2011 року у справі про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу за борговою розпискою у розмірі 238 200 гривень, що еквівалентно 30 000 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ 4 березня 2011 року, а також 171 гривню судових витрат (а.с. 30).

Дану ухвалу оскаржила боржник ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_4 у задоволення її заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що ОСОБА_4 не наведено причин пропуску нею строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, які можна було б визнати поважними.

Стверджує, що нею пропонувалося ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу передати у її власність земельну ділянку, однак ОСОБА_4 відмовилася від такого варіанту погашення боргу.

Також стверджує, що нею в рахунок погашення боргу було передано ОСОБА_4 1 000 доларів США, однак остання цей факт замовчує.

Вважає, що повне погашення боргу ускладнює та обставина, що виконавчою службою не знято арешт, накладений на все її майно, що унеможливлює його реалізацію та повернення заборгованості в грошовій формі (а.с. 36-38).

На клопотання ОСОБА_5 апеляційний розгляд справи було відкладено на 25 червня 2018 року (а.с. 55, 61), однак 22 червня 2018 року згаданим апелянтом було повторно подано клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи (а.с. 65).

Представник заявниці ОСОБА_4 в судовому засіданні категорично заперечила проти повторного відкладення апеляційного розгляду справи, вважаючи, що зі сторони апелянта має місце умисне затягування розгляду справи.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи (у відповідності до частини 2 ст. 372 ЦПК України) у відсутності апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представниці ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1), і що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2).

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21.06.2011 року було задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто на користь останньої з ОСОБА_5 борг за борговою розпискою у розмірі 238 200 грн., що еквівалентно 30 000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.03.2011 року, та 171 грн. судових витрат, а всього 238 371 грн. (а.с. 4).

На виконання вище згаданого рішення суду 04.08.2011 року Личаківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист (а.с. 5), який ОСОБА_4 було подано до Личаківського ВДВС для примусового виконання (а.с. 6).

Як вбачається зі змісту постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.04.2013 року, вище згадане рішення суду було виконано лише частково, оскільки за заявою стягувачки ОСОБА_4 виконавчий документ було повернуто їй без виконання (а.с. 8).

Як стверджується заявницею (стягувачем) ОСОБА_4, заяву про повернення їй виконавчого документа без виконання нею було подано під впливом обіцянок боржниці ОСОБА_5 про погашення нею боргу у добровільному порядку і ці твердження ОСОБА_4 у доводах апеляційної скарги не спростовуються: як вбачається з самих доводів апеляційної скарги, дійсно між сторонами спору велися перемовини про погашення боргу в добровільному порядку.

Матеріалами справи стверджується, що дійсно чоловік заявниці (стягувачки) ОСОБА_4, ОСОБА_6, тривалий час лікувався та визнаний інвалідом другої групи загального захворювання безтерміново (а.с. 9-10).

Мати заявниці (стягувачки), ІНФОРМАЦІЯ_1, є собою похилого віку і також неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с. 20-22).

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд правомірно задовольнив заяву ОСОБА_4 та обґрунтовано поновив строк згаданій стягувачці для подачі вище згаданого виконавчого листа до виконання, а тому вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повну постанову складено 02 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: