Справа №464/4158/17
пр № 2/464/322/18
У Х В А Л А

04 грудня 2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Рудаков І.П.

при секретарі судового засіданя ОСОБА_1

за участю: позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_4 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 «ІРОКС», ОСОБА_4 про стягнення і відшкодування збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

в провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа №464/4158/17.

Відповідач ОСОБА_4 до початку судового засідання подав заяву про відвід головуючого судді Рудакова І.П. В обґрунтування такої заяви покликаються на те, що суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або обєктивності. Зокрема вказує, що суддя Рудаков І.П. неправомірно прийняв до розгляду заяви позивача про уточнення та збільшення позовних вимог після проведення підготовчого судового засідання або першого засідання, а крім того, безпідставно не розглядав клопотання відповідача про залишення без розгляду заяви і позовної заяви позивача, які були заявлені з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, всіляко допомагав позивачу у захисті його прав, безпідставно переніс засідання в інтересах позивача. Також звертає увагу на те, що слідчий суддя Рудаков І.П. 13.04.2018 виніс ухвалу у кримінальному провадженні №464/1902/18 про задоволення клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування застави у розмірі 1497700,00 грн., яка в подальшому була скасована ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2018 за безпідставністю такого великого розміру застави. При цьому суддя Рудаков І.П. не брав до уваги доводи генерального директора ОСОБА_5 «ІРОКС» ОСОБА_4, так само як і не бере до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_5 «ІРОКС» у цивільній справі №454/4158/17.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заяви про відвід судді, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

У відповідності зі ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений ст.ст.36, 37 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості та обєктивності судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про субєктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати субєктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. Щодо субєктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не зявляються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо зявляються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході обєктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією Економічної та ОСОБА_6 ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи або має бути відведений в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

В даному випадку, у сторони відповідача виникли сумніви у неупередженості та обєктивності головуючого судді Рудакова І.П., які повязані із упередженим, на їхню думку, розглядом як слідчим суддею Рудаковим І.П. клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №464/1902/18, фігурантами якої є ОСОБА_5 «ІРОКС» та безпосередньо ОСОБА_4 щодо невиконання аналогічних за змістом зобовязань. Так, слідчим суддею Рудаковим І.П. 13.04.2018 винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та застосовано заставу у розмірі 1497700,00 грн., яка в подальшому була скасована ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2018 за безпідставністю обраного занадто великого розміру застави та не взяттям до уваги доводів та пояснень самого ОСОБА_4 з даного приводу.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за доцільне задоволити відвід, з метою виключення в подальшому будь-яких сумнівів відповідачів в обєктивності та неупередженості судді у вирішенні цивільного спору.

Керуючись ст.ст.36, 40, 247, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в :

заявлений відвід відповідача ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Рудакова Ігоря Павловича у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 «ІРОКС», ОСОБА_4 про стягнення і відшкодування збитків та моральної шкоди задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для повторного розподілу в порядку, передбаченому ч.3 ст.14 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Рудаков І.П.