Справа № 489/5372/18
Номер провадження 2/489/2425/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з позовом, яким просив визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Вказував, що відповідач хоча і зареєстрований, проте тривалий час за вказаною адресою не проживає, не бере участі у утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначив, що реєстрація відповідача у будинку не дає йому можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

14.09.2018 року Ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14.09.2018 року Ухвалою суду було задоволено клопотання позивача та викликано в судове засідання свідків.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Згідно Ухвали проводиться заочний розгляд справи.

Встановивши фактичні обставини, з'ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд виходить з такого.

ОСОБА_1, на підставі Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2004 року у цивільній справі за № 2-4753/2004, належить право власності на житловий будинок АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Відповідно до Будинкової книги за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_4

Відповідно до акта про не проживання, складеного сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вказаною адресою, відповідач ОСОБА_4 фактично не проживає з 2009 року, його особистих речей в помешканні немає.

Тобто, відповідач у будинку позивача не проживає декілька років, що підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6

Із наданого позивачем у судовому засіданні листа, яке ним отримано з Австріїї, вбачається, що відповідач визнає позов.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

З огляду на викладене судом встановлено, що відповідач не мешкає за вказаною адресою тривалий час, отже позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки порушене право позивача підлягає захисту у обраний ним спосіб.

Керуючись ст.ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку АДРЕСА_2

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер та серія паспорта НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2;

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складено 03.12.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова