РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 569/19649/17

Провадження № 22-ц/4815/379/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" - Волков Олександр Юрійович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

за участю представника позивачки

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Бердія М.А. від 20 вересня 2018 року, постановлену в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" - Волкова О.Ю., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії закрито.

Ухвалу мотивовано тим, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що ОСОБА_4 вважаючи, що спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позов, в якому просила зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. включити дані про рахунок ОСОБА_4 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний" №980-053-000000074 від 16.04.2015 року на суму 30104 грн. 53 коп.

Однак, ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року роз'яснено, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Вважає, що оскільки повторне звернення з тією самою заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається, то винесеною ухвалою судді Рівненського міського суду від 20 вересня 2018 року порушено конституційне право ОСОБА_4, передбачене в ст.55 Конституції України, на звернення до суду.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не подавався.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Рівненського міського суду перебувала цивільна справа позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" - Волкова О.Ю., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії.

У позові позивач просила зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. включити дані про рахунок ОСОБА_4 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний" №980-053-000000074 від 16.04.2015 року на суму 30104 грн. 53 коп.

7.05.2018 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_7 подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, покликаючись на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Однак, колегія суддів з таким висновком погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Юрисдикційність конкретного спору чи категорії спорів може бути прямо визначена в законі.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецендентною практикою ЄСПЛ.

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі "Безимянная проти Росії" (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту.

У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 4 грудня 1995 року у справі "Белле проти Франції").

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зверталася з аналогічним позовом до Рівненського окружного адміністративного суду. Однак, ухвалою цього суду від 6 грудня 2017 року їй відмовлено у відкритті провадження в зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та роз'яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

У поданому до Рівненського міського суду позові ОСОБА_4 зазначала, що вона вже зверталася до суду адміністративної юрисдикцій з таким позовом, проте суд відмовив у відкритті провадження з підстав порушення правил юрисдикційності спору, тому вона подала цей позов у порядку цивільного судочинства. Також, до даного позову ОСОБА_4 було долучено копію ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року.

З огляду на викладене постановлення Рівненським міським судом ухвали про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, із зазначенням, що ця справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 7 листопада 2018 року в справі № 757/56680/16-ц.

В порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин, одним із суб'єктів яких є фізична особа.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у статті 16 ЦК України. Зі змісту частини третьої цієї статті вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-третє, спеціальний суб'єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб'єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Відповідно до частин першої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є юридичною особою публічного права, економічно самостійною установою, яка не лише виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, але і функції у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Рішенням Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016р. оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

На підставі вказаного рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016р., згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський".

Процедура відшкодування коштів за вкладами під час виведення неплатоспроможних банків з ринку та їх ліквідації передбачена розділом V Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Організація заходів з визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, та проведення відшкодування коштів за вкладами відповідно до вимог статей 27, 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" покладена на Фонд.

Можна зробити висновок, що у даних правовідносинах Фонд виступає як від імені банку, що ліквідується, так і діє при вирішенні певних питань як орган, уповноважений на ліквідацію банку, однак при цьому жодних владних повноважень щодо заявника, який захищає свої майнові права, не вчиняє.

Таким чином, звернення позивача до Фонду не є підставою для розгляду спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки вона звернулася за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір щодо зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" включити дані про рахунок ОСОБА_4 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.04.2018року, справа №826/7532/16 прийшла до правового висновку, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин. Спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 грудня 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.