Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 р.ОСОБА_1звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору дарування,посвідченого 22.02.2005 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С.та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,вона є власником ? частини будинку АДРЕСА_1

У травні 2005 р.за її згодою у будинку була зареєстрована її донька ОСОБА_2,яка з 2008 р.у будинку не проживає,добровільно виїхала та вивезла усі свої речі,участі в оплаті комунальних послуг не приймає.

Реєстрація відповідача має формальний характер,оскільки остання перебуває у зареєстровану шлюбі та мешкає з власною сім'єю,з позивачем родинних відносин не підтримує,спірного житла для власного проживання не потребує.

Посилаючись на те,що відповідач з 2008 р.у будинку позивача не проживає без поважних причин,її речі у будинку відсутні,реєстрація проживання має формальний характер,проте порушує права позивача як власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє права на отримання субсидії,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.391,405 ч.2 ЦК України визнати відповідача такою,що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 05.10.2018 р.

Підготовче провадження закрито ухвалою суду від 02.11.2018 р.та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні 03.12.2018 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1позов підтримала з наведених вище підстав.Пояснила,що її донька ОСОБА_2,яка зареєстрована у будинку як член сім'ї власника,з 2008 р.у ньому не проживає,з родиною майже не спілкується,створила власну сім'ю та проживає окремо,проте проблемами позивача,пов'язаними з утриманням будинку,не переймається,добровільно припинити реєстрацію проживання не бажає,чим порушує права власника.

Відповідач в судове засідання не з*явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу проживання,які повернуті до суду із зазначенням про закінчення строку їх зберігання,вважається повідомленим про дату,час і місце розгляду справи,відзив на позов не подавав.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування,посвідченого 22.02.2005 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С.та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,ОСОБА_1.є власником ? частини будинку АДРЕСА_1

З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на нерухоме майно у встановлений законом спосіб та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які під час розгляду справи нічим не спростовані.

Згідно інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради,з 13.08.2003 р.у вказаному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4показав,що перебуває у дружніх відносинах з сім'єю позивача,знає її доньку ОСОБА_4,яка останні десять років в будинку не живе,речі її відсутні,на свята вона родину позивачки не відвідує,створила власну сім'ю та майже не підтримує контактів з сім'єю,перешкод у користуванні житлом відповідачу не створювали.

З наведеного суд встановив,що відповідач ОСОБА_2спірним житлом не користується з 2008 р.без поважних причин.

Частиною 2 ст.64 ЖК України передбачено,що до членів сім*ї наймача належать дружина,їх діти і батьки.Членами сім*ї наймача може бути визнано і інших осіб,якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обмеження чи втручання у права власника,які гарантуються ст.41 Конституції України,можливе лише з підстав,передбачених законом.

На теперішній час реєстрація проживання у будинку відповідача як члена сім'ї власника,прямо впливає на реалізацію прав позивача як власника у вирішенні будь-яких питань,пов'язаних з його утриманням,користуванням,розпорядженням.

Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З наведеного суд встановив,що відповідачі,хоча і зареєстрована АДРЕСА_2,проте своє право на користування цим житлом не реалізовувала понад встановлені законом строки,цього житла не потребувала,участі у його утриманні не брала,перешкод для проживання позивач не створював,сімейні та родинні зв*язки між відповідачами та позивачем не підтримуються.

За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним.

Таким чином,суд дійшов до висновку,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем на час розгляду справи відсутні,її реєстрація створює перешкоди власнику для користування та розпорядження своїм майном,ці перешкоди необхідно усунути,визнавши відповідача такою,що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до ст.3,7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні»,рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням,яке набрало законної сили,є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у ньому.

Керуючись ст.47 Конституції України,ст.ст.391,405 ч.2 ЦК України, ст.9,156 ЖК України,ст.12,13,76,81,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,такою,що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_3

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущен