Справа № 307/3123/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року (у складі судді Мельник В.І.) за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти Тячівської районної державної адміністрації, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, про визнання права на страховий стаж і зобов'язання учинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у листопаді 2016 р.

Просила:

-визнати її право на страховий стаж та нарахування заробітної плати на посаді вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської ЗОШ І-ІІ ст. у період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р.;

-зобов'язати управління освіти Тячівської районної державної адміністрації внести зміни до відомостей про нарахування заробітної плати та особових рахунків (карток) ОСОБА_2 за період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. у частині зазначення ідентифікаційного номеру отримувача заробітної плати з «НОМЕР_1» на «НОМЕР_2»;

-подати індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2, ідентифікаційний номер «НОМЕР_2» у період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. до Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі Закарпатської області.

На обґрунтування позовних вимог указала, що наказом відділу освіти Тячівської РДА № 1179-к від 27 серпня 2001 р. позивача призначено на посаду вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської ЗОШ І-ІІ ступенів. На цій посаді позивач працює і надалі.

На початку 2016 р. позивач дізналася, що відомості про нарахування їй заробітної плати у період роботи на посаді вчителя із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. у централізованій бухгалтерії управління освіти Тячівської РДА відсутні. Згідно з наявними відомостями про нарахування заробітної плати та особових рахунків (карток), заробітна плата у період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. нараховувалася громадянці ОСОБА_2 із номером облікової картки платників податків НОМЕР_1, а громадянці ОСОБА_2 (позивач) із номером облікової картки платників податків НОМЕР_2 не нараховувалася.

Указаний факт пов'язаний із тим, що в Углянській ЗОШ І-ІІ ст. у різні періоди працювали особи з однаковими паспортними даними.

У період робити із 01.09.2001 р. по 01.09.2002 р. позивач фактично отримувала заробітну плату, але у відомостях про нарахування заробітної плати та особових рахунках (картках) на ім'я позивача така інформація не відображалася.

Таким чином, заробітна плата, яка отримувалася позивачем у період із 01.09.2001 р. по 01.09.2002 р. була помилково зарахована бухгалтерією управління освіти Тячівської РДА громадянці ОСОБА_2 із номером облікової картки платників податків НОМЕР_1, відображена у відомостях про нарахування заробітної плати та особових рахунках (картках) по вказаному ідентифікаційному номеру, хоча така особа у вказаний період в Углянській ЗОШ І-ІІ ст. не працювала.

У зв'язку з цим у період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. у позивача відсутній страховий стаж, хоча у вказаний період вона працювала та отримувала заробітну плату.

Факт наявності такої помилки перешкоджає позивачу у встановленому законом порядку оформити та отримувати пенсію, а усунути вказані помилки у відомостях про нарахування заробітної плати та особових рахунках (картках) у частині зазначення потрібного ідентифікаційного номеру отримувача заробітної плати управління освіти Тячівської РДА відмовляється, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Рішенням Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 р. позов задоволено: визнано право ОСОБА_2 на страховий стаж та нарахування заробітної плати на посаді вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської загальноосвітньої школи першого другого ступенів у період із 1 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р.; зобов'язано управління освіти Тячівської районної державної адміністрації внести зміни до відомостей про нарахування заробітної плати та особових рахунках ОСОБА_2 за період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. у частині зазначення ідентифікаційного номеру отримувача заробітної плати з «НОМЕР_1» на «НОМЕР_2» та подати індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 ідентифікаційний номер «НОМЕР_2» у період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. в Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі Закарпатської області. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання розподілу судових витрат, а також ухвалити рішення про поворот виконання рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 р. у цивільній справі №307/3123/16-ц. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Указує, що оскаржуваним рішенням порушено права апелянта на страховий стаж і пенсійне забезпечення за рахунок страхових сум із отриманих коштів у якості заробітної плати. Зазначає, що позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами та не пред'явив позовних вимог до апелянта як набувача страхового стажу та прав на пенсійне забезпечення. Отже, позов не був пред'явлений, а справу не було вирішено щодо всіх належних відповідачів. Указує, що суд першої інстанції не дослідив платіжні відомості на виплату заробітної плати апелянту за основним місцем роботи і місцем роботи за сумісництвом у спірний період, чи виплачувалася заробітна плата, з яких причин у цей період заробітна плата не виплачувалася позивачу, табелі виходу на роботу та інші документи про нарахування та виплату заробітної плати. Зазначає, що оспорюваним рішенням із страхового стажу позивача було виключено не лише частину заробітної плати отриманої по сумісництву, а і заробітну плату, отриману за основним місцем роботи та зараховано страхові внески, в т.ч. сплачені із заробітної плати позивачу.

Узагальнені доводи письмового відзиву на апеляційну скаргу, поданого Тячівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області, зводяться до безпідставності апеляційної скарги.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Вважає судове рішення таким, що не порушує прав, свобод чи інтересів апелянта.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові з процесуальних мотивів.

Суд дійшов висновку, що Управління освіти Тячівської РДА було зобов'язано нарахувати та сплатити в Пенсійний фонд України з вересня 2001 р. по вересень 2002 р. страхові внески за позивача, а отже бездіяльність відповідача щодо вчинення цих дій є незаконною, у свою чергу позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Апеляційний суд не може погодитися із цим висновком через порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Установлено та підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_2 (позивач) працювала і працює надалі на посаді вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської ЗОШ І-ІІ.

Як виявилося згодом, у період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. у централізованій бухгалтерії управління освіти Тячівської РДА відсутні відомості про нарахування позивачу заробітної плати.

Ті відомості, які наявні у централізованій бухгалтерії управління освіти Тячівської РДА вказують на те, що нарахування заробітної плати та особових рахунків (карток), заробітна плата у період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. нараховувалася гр. ОСОБА_2 із номером облікової картки платників податків НОМЕР_1, а гр. ОСОБА_2 із номером облікової картки платників податків НОМЕР_2 не нараховувалася.

Тобто, відомості по заробітній платі, яку отримувала позивач, нараховувалася не їй, а іншій особі з однаковим прізвищем, іменем і по батькові.

Така плутанина призвела до того, що за період із 01 вересня 2001 р. по 01 вересня 2002 р. у позивача відсутній страховий стаж, що порушує права позивача на отримання пенсії.

У свою чергу ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) оскаржила рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 р. із підстав порушення її законних прав та інтересів.

Указує, що наказом відділу освіти №980-к від 30.08.1999 р. апелянт була призначена на посаду вчителя біології Угля-Миравської ЗОШ І-ІІІ ст. У подальшому наказом цього ж відділу №54-к/5 від 01.02.2001 р. ОСОБА_2 призначено на посаду вчителя біології та хімії Углянської ЗОШ І-ІІІ ст. із 8 годинним тижневим навантаженням, а наказом №56-к від 01.02.2001 р. апелянта було звільнено з посади вчителя біології та хімії Угля-МиравськоїЗОШ І-ІІІ ст. за власним бажанням і призначено на цю посаду за сумісництвом.Апелянт працювала за сумісництвом вчителем біології та хімії Угля-Миравської ЗОШ І-ІІ ступенів до кінця червня 2001 р.

Основним місцем роботи з липня 2001 р. у апелянта залишилася Углянська ЗОШ І-ІІІ ступенів, де ОСОБА_2 працювала до середини січня 2002 р. Із 20 січня 2002 р. апелянт пішла на лікарняний (у зв'язку з пологами) та перебувала на лікарняному до 22 травня 2002 р. У відпустку по догляду за дитиною апелянт пішла з 27.05.2002 р.

Як на обґрунтування порушення її прав, посилається на те, що оскаржуваним рішенням із страхового стажу позивача було виключено не лише частину заробітної плати, отриманої ОСОБА_2 по сумісництву в Угля-Миравській ЗОШ І-ІІ ст., а і заробітну плату, отриману апелянтом в Углянській ЗОШ І-ІІІ ст., і фактично передано страхові внески, в т.ч. сплачені із заробітної плати вчителя Углянської ЗОШ І-ІІІ ст., позивачу, яка заробітної плати в Угля-Миравській ЗОШ І-ІІ ст. ніколи не отримувала.

Зазначає також, що до ухвалення судового рішення у апелянта було нараховано заробітної плати за 2001 р. - 1 989,68 грн., а за 2002 р. - 2 207,15 грн., то вже після ухвалення судового рішення і його виконання у апелянта за 2001 р. залишилося нарахованої заробітної плати - 1090, 08 грн., а за 2002 р. - 59 грн.

Сторонами в цивільному процесі є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене, та яка пред'явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач, і яка, виходячи із заявленої останнім правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких) з метою поновлення прав позивача (ст.ст. 26 ч.1, 30, 33 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Позивач на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами та поряд зі іншим відповідачем не пред'явила вимогу до ОСОБА_2, як до набувача страхового стажу та прав на пенсійне забезпечення. Суд першої інстанції указаного порушення не виявив, не залучив до участі в справі належного відповідача, що призвело до ухвалення судового рішення із порушенням норм процесуального права.

Вочевидь, апелянт, на користь якої були вчиненні дії по нарахуванню страхового стажу, про законність яких ідеться у спірних правовідносинах, мала бути залучена до участі в справі як відповідач, однак цього зороблено не було, що, безумовно, потягло за собою порушення її прав та інтересів.

Тобто, з метою всебічного та повного з'ясування обставин справи, законного та справедливого вирішення спору, ОСОБА_2 яка вважає себе набувачем страхового стажу у спірний період (01.09.2001 р. по 01.09.2002 р.), має бути залучена до участі в справі.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб'єктний склад відповідачів) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2.Рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року скасувати.

3.У позові ОСОБА_2 до Управління освіти Тячівської районної державної адміністрації, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, про визнання права на страховий стаж і зобов'язання у чинити певні дії відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 1 653,60 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) грн. у відшкодування судового збору.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6.Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Судді: