н/п 6/490/310/2018 Справа № 490/4676/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Гуденко О.А.,

при секретарі судового ОСОБА_1,

розглянувши подання головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про визначення частки майна боржника,-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Центрального ВДВС м. Миколаїв В.В. Власенко звернувся до суду з поданням, в якому просить суд визначити частку майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно зі своєю дружиною ОСОБА_3, а саме: 1/2 частину житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська 70/11 та складається з житлового будинку лт. Б, загальною площею 67,0 кв.м. та належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності САВ 847958, виданий виконкомом ММР 07.02.2008 р.; 1/2 частину садового будинку за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, сільська рада Баловненська, СТ "Соснове", вул. Дослідників,37 на підставі договору купівлі-продажу, оскільки таке майно знаходиться у спільній власності.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник стягувача надав суду заяву про розгляд подання у його відсутність, та задовольнити подання в повному обсязі.

Відповідно до ч.2ст. 443 ЦПК України, неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

В провадженні Центрального ВДВС міста м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває на виконанні виконавче провадження №48426943 з примусового виконання виконавчого листа №2/487/205/15, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 23.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків у сумі 577 581,21 грн.

Згідно повідомлення ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 17.06.2016 р., державна реєстрація шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проведена Центральним ВДРАЦС ММУЮ у Миколаївській області 4.11.1983 р. за №384. Відмітка про розірвання шлюбу відсутня.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 01.03.2016 року дружині боржника ОСОБА_2 належить: садовий будинок загальною площею 63,7 кв. в Миколаївській обл., Новоодеський р-н, с/рада Баловненська, "Соснове", садівниче товариство, вул. Дослідників,37 та житловий будинок по вул. Спаська,70/11, загальною площею 67,0кв.м., житловоб площею 43,4 кв.м.

Згідно ч.5 ст.124Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ізст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв'язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв'язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

А тому, за таких умов суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючисьст.443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частини житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська 70/11 та складається з житлового будинку літ. Б, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 43,4 кв. та 1/2 частина садового будинку за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, сільська рада Баловненська, СТ "Соснове", вул. Дослідників,37.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області апеляційної скарги.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО