ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/471/17

провадження № 22-ц/4809/48/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Черненка В.В.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Гармаш Т.І. від 27 березня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 25.06.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов даного договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, утворилася заборгованість, яка станом на 08.11.2016 року становить 17 778,13 грн., з яких: 5149,56 грн. - тіло кредиту; 4809,09 грн. - проценти за користування кредитом, 6496,71 грн. - пеня, а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 822,77 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу та судові витрати.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 25 червня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 9 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Факт укладення кредитного договору відповідачем не заперечується.

Згідно розрахунку наданого позивачем заборгованість ОСОБА_1 станом на 08.11.2016 року становить 17778 грн. 13 коп., з яких 5149,56 грн. - тіло кредиту; 4809.09 грн. проценти за користування кредитом; 6496.71 коп. - пеня, а також штрафи 500 грн. - фіксована складова; 822.77 грн. - процентна складова. /т.1 а.с.9,10/.

Відповідно до висновку судового експерта з економічних питань № 12 від 28 грудня 2017 року в результаті проведеного експертного дослідження встановлено, що

- дані розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.06.2011 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 станом на 31.05.2015 року та на 08.11.2016 року (а.с. 6-10) не відповідають даним виписки від 06.06.2017 року № 20QA-8 JGG-RJV9-F38M (а. с. 89-115) стосовно порядку та розміру нарахованих відсотків та інших платежів і відповідно, документально не підтверджується. Встановити суми заборгованості з окремими позиціями (тілом кредитку, процентами, пенею), зазначеними в розрахунку виписки неможливо за відсутністю таких даних;

- розрахунок заборгованості за вказаним договором не відповідає положенням документів, що укладені сторонами (заявою ОСОБА_1 про відкриття кредитної картки, "Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду по договору SAMDN0439, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_1, "Умовами та правилами надання банківських послуг") суперечить положенням ч. 1 ст. 1 ЦК України, ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст. 18 ЗУ " Про захист прав споживачів." / т.1 а.с. 150-155/.

Отже, встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову виходячи з того, що позивачем не було доведено суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду.

Однак, суд першої інстанції пославшись на висновок судово-економічної експертизи не звернув уваги на те, що ним не була встановлена відсутність заборгованості відповідача за кредитним договором, а лише розбіжності стосовно порядку та розміру нарахування відсотків та інших платежів, а тому безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Разом з тим, у судовому засіданні представник відповідача визнав наявність заборгованості по тілу кредиту в розмірі -5 149,56 грн. та заборгованості по процентам за період з 12.12.2015 року по 08.11.2016 року в сумі 1686,23 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в сумі в сумі 6 835 грн. 79 коп., з яких: 5 149,56 грн. - тіло кредиту, 1 686,23 грн. - заборгованість по процентам.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1538 грн. за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 6 835 грн. 79 коп., з яких: 5 149,56 грн. - тіло кредиту, 1 686,23 грн. - заборгованість по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати в сумі 1538 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2018 року.

Головуючий:

Судді: