ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/12/18 Номер провадження 22-ц/814/194/18Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чумак О.В.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

за участі позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідачаБілана А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області, третя особа: територіальне управління Державної судової адміністрації в Полтавській області про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказував, що на підставі ордеру № 53 серія МР від 13 серпня 2014 року, виданого Зіньківською міською радою Полтавської області, йому, як голові Зіньківського районного суду Полтавської області, було передано в користування службову квартиру АДРЕСА_1. Зазначав, що у липні 2017 року звертався до Зіньківької міської ради про виключення вищезгаданої квартири із обліку службового житла для її подальшої приватизації, однак, рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 144 від 18 липня 2017 року йому було відмовлено у задоволенні заяви. Вважає зазначене рішення таким, що порушує його право на приватизацію житла.

Просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 144 від 18 липня 2017 року «Про утримання від зняття статусу службового житла щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язавши зняти вказану квартиру з обліку статусу службового житла.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 144 від 18 липня 2017 року «Про утримання від зняття статусу службового житла щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1».

Зобов'язано виконавчий комітет Зіньківської міської ради Полтавської області зняти з обліку зі статусу службового житла квартиру АДРЕСА_1

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив виконавчий комітет Зіньківської міської ради Полтавської області, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що ОСОБА_2 не є належим позивачем у справі, оскільки питання виключення житлового приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації, рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ради, і не може бути проініційоване користувачем житлового приміщення.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених ст. 376 ч. 1 п. 3, 4 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, 14 лютого 2014 року зареєстровано право власності територіальної громади міста Зіньків в особі Зінківської міської ради на квартиру АДРЕСА_1.

13 серпня 2014 року рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 188 надано службову квартиру АДРЕСА_1 голові Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_2

На підставі ордеру № 53 серія МР від 13 серпня 2014 року, виданого Зіньківською міською радою Полтавської області, ОСОБА_2, як голові Зіньківського районного суду Полтавської області, було передано в користування службову квартиру АДРЕСА_1.

04 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до міського голови Зіньківської міської ради Полтавської області із заявою про виключення наданої квартири із обліку службового житла для її подальшої приватизації.

Рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 75 від 14 квітня 2017 року було вирішено звернутися до ТУ ДСА України в Полтавській області щодо з'ясування позиції відносно доцільності зняття статусу службового житла з квартири, розташованої за адресою:по АДРЕСА_1

22 травня 2017 року ТУ ДСА в Полтавській області повідомило міського голову, що вирішення даного питання знаходиться в компетенції міської ради, так як квартира була придбана за кошти місцевого бюджету.

Рішеннямвиконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 144 від 18 липня 2017 року вирішено утриматись від зняття статусу службового житла з квартири АДРЕСА_1

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви про зняття статусу службового житла зі спірного житлового приміщення, а тому порушені житлові права підлягають захисту, шляхом покладення на відповідача вчинити вказані дії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, зокрема, квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.

Частиною 1 статті 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і не оспорюється сторонами, квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на балансі Зіньківської міської ради, а ОСОБА_2 вона була передана в статусі службової квартири па підставі ордеру № 53 серія МР від 13 серпня 2014 року, виданого Зіньківською міською радою Полтавської області, ОСОБА_2, як голові Зіньківського районного суду Полтавської області.

Згідно із п. 6 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, виключення жилого примiщення з числа службових провадиться на пiдставi клопотання пiдприємства, установи, органiзацiї рiшенням виконавчого комiтету вiдповiдної районної, мiської, районної в мiстi Ради народних депутатiв.

Тобто, питання виключення житлового приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання відповідного органу, за яким житло закріплене, як службове.

Зазначене дає підстави для висновку, що законом не передбачено право наймача квартири ініціювати вирішення органом місцевого самоврядування питання виключення житлового приміщення з числа службових.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання неправомірним та скасування рішення рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 144 від 18 липня 2017 року, оскільки таке рішення було прийнято органом місцевого самоврядування у межах наданих законом повноважень.

Що стосується вимог позивача про покладення на орган місцевого самоврядування зобов'язань по зняттю зі спірної квартири статусу службової, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, судова колегія вважає, що орган місцевого самоврядування, як адміністративний орган, у межах своїх повноважень, прийняв рішення, яким відмовив позивачу у задоволенні вимоги про зняття із квартири статусу службової, а тому зазначене питання не може бути вирішено у судовому порядку, оскільки такі дії суду суперечать принципу дискреційності повноважень органів місцевого самоврядування.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області, третя особа: територіальне управління Державної судової адміністрації в Полтавській області про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач /підпис/ Ю. В. Дряниця

Судді: /підпис/ О. Ю. Кузнєцова

/підпис/ О. В. Чумак

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця