Справа № 545/2722/18
Провадження № 2/545/1590/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р.Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Радченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про позбавлення материнських прав,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про позбавлення батьківських прав, так як відповідач не приймає у часті в утриманні та вихованні дитини, просить судпозбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

Від третіх осіб до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників не заперечуючи проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи, неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1 та відповідач, ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому шлюбі

Від вказаного шлюбу у сторін народилась спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 12.03.2012 року, встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Рішення набрало законної сили - 22.03.2012.

Рішенням Полтавського районного суду від 28.08.2018 р. встановлено, що після виповнення 14 років ОСОБА_4 проживає разом з батьком, позивачем по справі ОСОБА_1.

Також встановлено, що на наданий час неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні, в той же час мати дитини, - відповідач не цікавився своєю дитиною, а саме: не спілкується, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, перешкоджає у відпочинку дитині, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що вказує на самоусунення матері дитини від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, але відповідач в судові засіданні не з'являвся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу.

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 150 СК України на батьків покладається обов'язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства ", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Відповідно до п. 7 вищезазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами.

Згідно із ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Отже, суд вважає, що подані позивачем докази по справі свідчать про те, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітньої дитини.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 164 СК України, оскільки однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що доведено позивачем на підставі ст. 81 ЦПК України наявними доказами у справі.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 15, 16, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Закону України "Про охорону дитинства " ст. ст. 141, 157, 160, 161, 180, 164, 165 СК України, керуючись ст.ст. 9-13, 17, 81, 200, 206, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про позбавлення материнських прав, - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Роз'яснити відповідачу, що згідно ч. 2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку утримання дітей.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів відповідно до порядку визначеного ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк