КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3014/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Конкурсного керуючого Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражний керуючий Бєлокопит Олексій Васильович на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт»,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 року,

встановив:

у травні 2018 року скаржник - Конкурсний керуючий Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражний керуючий Бєлокопит О.В., від імені якого діяв Холод І.П., звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця Лисенка С.О. та просив зупинити стягнення і зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого з виконання виконавчого листа №760/5924/17, виданого 03 квітня 2018 року Солом'янським районним судом м. Києва, посилаючись на те, що боржник визнаний банкрутом.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року було задоволено клопотання боржника та зупинено стягнення до розгляду скарги по суті.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 р. скаргу було задоволено - визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка СергіяОлексійовича щодо не закінчення виконавчого провадження №56136360 у зв'язку з визнанням боржника - ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» банкрутом, зобов'язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56136360 у зв'язку з визнанням боржника банкрутом.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, заінтересована особа - ТОВ «Сітіпорт» подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а також скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року про зупинення стягнення та зобов'язати приватного виконавця Лисенка С.О. відновити виконавче провадження №56136360, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

24 жовтня 2018 року представником скаржника Куликовим О.А. було подано клопотання про закриття апеляційного провадження у справі, відкритого ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року. У поданому клопотанні Куликов О.А. посилався на те, що ч. 2 ст. 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати. Заявник зазначав, що апеляційну скаргу від імені ТОВ «Сітіпорт» було подано представником за довіреністю Сторожуком Ю.В., який не є адвокатом.

Відповідно до п. п. 11 п. 16-1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України &qu s;Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)&q? У;, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Матеріали справи свідчать про те, що скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця під час здійснення виконавчого провадження з виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 21 січня 2016 року, що свідчить про те, що провадження було розпочато до набрання чинності Законом України &qu

Враховуючи викладене, підстави для закриття апеляційного провадження у зв'язку з відсутністю у представника апелянта повноважень представляти інтереси ТОВ «Сітіпорт» у суді апеляційної інстанції відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні вказаного клопотання представника ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» в особі конкурсного керуючого ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого Бєлокопита О.В. було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання - представників Куликова О.А., ГордієнкаА.В. та Петечел М.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даною скаргою, Конкурсний керуючий ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражний керуючий БєлокопитО.В. посилався на те, що Солом'янським районним судом м. Києва 03 квітня 2018 року було видано виконавчий лист №760/5924/17, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенком С.О. 06.04.2018 було відкрито виконавче провадження та об'єднано виконавчі провадження у зведене виконавче провадження №56136360, стягувачем за яким є ТОВ «Сітіпорт», а боржником - ВАТ Авіаційна компанія «Трансаеро». 08.05.2018 приватному виконавцю Лисенку С.О. було подано заяву про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішенням Арбітражного суду міста Санкт-Петербургу та Ленінградської області Російської Федерації від 20 вересня 2017 року (справа №А56-75891/2015) було визнано боржника банкрутом, що відповідно до ч. 2 та 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для його закінчення. Оскільки приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. не вчиняє дій щодо закінчення виконавчого провадження, скаржник просив зупинити стягнення, визнати його бездіяльність неправомірною та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. винести відповідну постанову.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року було задоволено клопотання боржника та зупинено стягнення до розгляду скарги по суті.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 р. скаргу було задоволено - визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. щодо не закінчення виконавчого провадження №56136360 у зв'язку з визнанням боржника - ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» банкрутом, зобов'язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №№56136360 у зв'язку з визнанням боржника банкрутом.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права і судом не було повно встановлено обставини справи.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВС України від 24 грудня 1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

Якщо згідно з міжнародним договором така справа порушується за клопотанням особи, на захист прав якої спрямовано рішення, провадження розпочинається лише за його наявності. В протилежному випадку слід застосовувати правила ст. 10 Указу, суть яких полягає в тому, що компетентний суд вирішує питання про визнання рішення іноземного суду, яке не потребує виконання, лише за наявності заперечення проти нього з боку заінтересованої особи (інші такі рішення вважаються визнаними без судового розгляду чи будь-яких спеціальних процедур). Це заперечення може бути подано й задоволено тільки з підстав, установлених для відмови у визнанні рішення, і не може стосуватися суті останнього. Воно подається у компетентний суд за місцем проживання (перебування) заінтересованої особи і розглядається та вирішується судом у такому ж порядку, що й клопотання про визнання і примусове виконання рішення іноземного суду.

Ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 року мотивована тим, що ст. 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладеної державами-членами Співдружності Незалежних Держав 22 січня 1993 року, ратифікованої Україною 10 листопада 1994 року на підставі Закону України № 240/94-ВР, (далі - Конвенція про правову допомогу 1993 року), ст.7 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованої Україною на підставі постанови Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року N 2889-XII (далі - Київська Угода 1992 року), передбачено, що держави-учасниці Співдружності взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності і рішення, які набрали законної сили, які не підлягають за своїм характером виконанню, визнаються на територіях інших Договірних сторін без спеціального провадження, якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в законну силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони.

Незважаючи на те, що рішення, яке не потребує виконання може бути визнано без спеціального провадження на територіях інших договірних сторін, для його визнання має бути подана належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушене клопотання; офіційний документ про те, що рішення набуло чинності, якщо це не випливає з тексту самого рішення, відповідно до положень ст. 8 Київської Угоди.

Звертаючись до суду з даною скаргою, скаржник надав світлокопію рішення Арбітражного суду м. Санкт-Петербург та Ленінградської області Російської Федерації від 20 вересня 2017 року (справа №А56-75891/2015) від 20 вересня 2017 року, яким було визнано ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» банкрутом, яка була посвідчена представником Холод І.П.(а/с 13-120 т. 1). Вказана світлокопія виготовлена з посвідченої 23.10.2017 нотаріально копії рішення. Представник скаржника Куликов О.А. визнав в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що належним чином посвідченої копії рішення у представника при зверненні до приватного виконавця Лисенка С.О. та при зверненні до суду першої інстанції не було. Також представником скаржника не було надано офіційний документ про те, що рішення набуло чинності, хоча представник скаржника зазначав, що воно набуло чинності.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа за позовом «Діккіс Інвестментс Лімітед» (Dikkys Investments Limited) до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Авіа», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відкрите акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Трансаеро» про витребування майна з чужого незаконного володіння (справа № 910/19770/17).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Господарського суду м. Києва від 21 березня 2018 року провадження у вказаній справі було зупинено за заявою ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» до набрання законної сили рішенням у справі № А56-75891/2015, яка перебуває у провадженні Арбітражного суду міста Санкт-Петербурга і Ленінградської області, оскільки позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу повітряного судна від 14.11.2016, пред'явлений в рамках справи про банкрутство третьої особи, на рішення у якій представник скаржника посилається як на підставу для закінчення виконавчого провадження. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 червня 2018 року. Дані про відновлення провадження наразі відсутні.

Вказані обставини не узгоджуються з твердженнями представника Куликова О.А. про набрання рішенням Арбітражного суду м. Санкт-Петербург та Ленінградської області Російської Федерації від 20 вересня 2017 року чинності та свідчать про те, що при зверненні до суду зі скаргою не було надано належних, допустимих та беззаперечних доказів щодо цього.

Отже, справа судом першої інстанції розглянута на підставі недопустимих доказів, що є порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні скарги про визнання бездіяльності приватного виконавця протиправною та зобов'язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження відмовити. Одночасно слід поновити виконавчі дії, які були зупинені ухвалою суду першої інстанції від 01 червня 2018 року.

Крім того, суд першої інстанції припустився помилки, зазначивши посилання на положення ст. 255 ЦПК України, в якій визначаються підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України,

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт» задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 р. скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні скарги Конкурсного керуючого Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражний керуючий Бєлокопит ОлексійВасильович на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ЛисенкаСергія Олексійовича, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт» відмовити.

Поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м. Києва №760/5924/17 від 03 квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді