22 червня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
при секретарі Найдишак В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 29.06.2017 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №90а по вул.Університетській в м.Херсоні. При укладенні угоди, в будинку було зареєстровано ОСОБА_2 Однак, до теперішнього часу відповідача не знято з реєстраційного обліку, що порушує права позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, передбачені ст.391 ЦК України. У звязку з цим просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку №90А по вул.Університетській в м.Херсоні.
31.01.2018 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення підстав позову, в якій просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку №90А по вул.Університетській в м.Херсоні, у звязку із втратою ним права власності на житловий будинок 08.07.2016 року.
В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав у повному обсязі, а саме з тих підстав, що право користування житловим приміщенням є похідним від права власності. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до зобовязання від 17.08.2016 року ОСОБА_2 зобовязався в строк до 27.08.2016 року звільнити займану ним та його сімєю квартиру №90А по вул.Університетській в м.Херсоні. Також, зобовязався до вказаного часу оплатити комунальні платежі.
Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача та він не надавав згоди користуватися належним йому на праві власності приміщенням спірної квартири.
Отже, право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника.
Таким чином, з моменту реєстрації договору купівлі-продажу від 29.06.2017 року право власності ОСОБА_2 припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самих власників, а й усіх членів їх сім'ї, та виникло у ОСОБА_1, який в свою чергу не надавав згоди на користування спірним жилим приміщенням зазначеної квартири відповідача.
Враховуючи зазначене, суд вважає позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 280-284, 355 ЦПК України, ст.ст.383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК Української РСР, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку №90А по вул.Університетській в м.Херсоні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І.Майдан