"23" травня 2018 р. Справа № 363/1365/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.

за участі секретаря Ковшун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді Київської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», заінтересовані особа: старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернувся до суду з даною скаргою, про визнання дій старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №24875166 від 18.12.2017 року неправомірними; скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №24875166 від 18.12.2017 року; зобовязання старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3664/2010 року виданого Вишгородським районним судом Київської області від 25.01.2011 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.10.2010 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. На виконання зазначеного рішення суду ПАТ «ВіЕйБі Банк», направив до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заяву та виконавчий лист №2-3664/2010 року. Постановою від 18.12.2017 року винесеною старшим державним виконавцем Хмелєвою М.В. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією не виявлено протягом року. Вказану постанову ПАТ «ВіЕйБі Банк» вважає незаконною, оскільки державним виконавцем не здійсненні всі заходи з примусового виконання рішення.

Ухвалою суду від 19.04.2018 року прийнято до розгляду скаргу та призначено скаргу до розгляду.

Скаржник в судове засідання не зявився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заінтересована особа старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду скарги повідомлялась в установленому законом порядку причини неявки суду невідомі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду скарги повідомлялась в установленому законом порядку причини неявки суду невідомі.

Відповідності до приписів статті 386 ЦПК України неявка сторін повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, оскільки сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглядати скаргу за їх відсутності.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Як вбачається, з копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.12.2017 року ВП №24875166, яка міститься в матеріалах справи, винесеною старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3664 виданого 28.10.2010 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 15 879,62 грн., судових витрат, які складаються з судового збору в розмірі 158,80 грн. та витрат на ІТЗ судового розгляду справи 120,00 грн., а всього до стягнення 16 158,42 грн., виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» скориставшись своїм правом звернувся до суду з даною скаргою.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Разом з тим п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік для повернення виконавчого документа стягувачу, а саме якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Враховуючи вищевикладене та те, що старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2В, не скористалась своїм правом, на адресу суду будь-яких заперечень з приводу поданої скарги надано не було; також не було заявлено будь-яких клопотань щодо надання, витребування та долучення документів, як доказів по справі, судом вирішується питання щодо заявлених вимог на підставі наданих до суду документів, відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи вищезазначену вимогу закону, суд вважає, вимоги щодо визнання дій старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №24875166 від 18.12.2017 року неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №24875166 від 18.12.2017 року, підлягають задоволенню, оскільки вбачаються порушення Закону України «Про виконавче провадження», а також державним виконавцем не в повній мірі виконані вимоги закону, а саме статей 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, відносно вимоги щодо зобовязання старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3664/2010 року виданого Вишгородським районним судом Київської області від 25.01.2011 року, визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Вишгородського РВ ДВС від 18.12.2017 року ВП №24875166, зобовязує державного виконавця усунути порушення прав заявника.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 17, 37, 47 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», заінтересовані особа: старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №24875166 від 18.12.2017 року неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №24875166 від 18.12.2017 року.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Д. Рудюк