Справа № 640/4413/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Нев'ядомського Д.В.
при секретарі Гончарові О.В..
ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання , оскільки вона продовжує навчання у розмірі ? частці від всіх видів доходу до 30.06.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що між батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб у листопаді 2001 року. Відповідач сплачував мені аліменти до досягнення позивачем віку 18 років. На цей час позивач продовжує навчання, навчається на 1 -ому курсі денної форми навчання ННІ бізнесу і менеджменту ХНТУСГ імені ОСОБА_4 за держбюджетом.Термін навчання складає три роки та 10 місяців для отримання освітньо- кваліфікаційного рівня «Бакалавр» тобто по 30.06.2021 року.Позивачу необхідна матеріальна допомога , самостійного доходу вона не має , вважає, що батько може їй надавати таку допомогу , подробиці майнового стану відповідача позивачці невідомі, з причини небажання батька спілкуватись з нею , у зв"язку з чим звернулась до суду з вищезазначеним позовом .
Представник позивача в судове засідання зявився, позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити .
Представник Відповідача в судове засідання зявився, надав відзив на позовну заяву, вказав що відповідач ніде не працює, часто хворіє у зв»язку з чим не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці під час її навчання в ХНТУСГ ім. Петра Василенка.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, відзив, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 117322, актовий запис № 07 відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1.
Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ВЛ № 162014, запис № 78 між батьками позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб 23 листопада 2001 року, копія свідоцтва міститься в матеріалах справи.
Як вбачається з довідки Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П.Василенка ОСОБА_1 з 01.09.2017 року наказом №01-09/582 від 08.08.2017 року була зарахована та є студенткою 1-го курсу денної форми навчання ННІ бізнесу та менеджменту ХНТУСГ імені ОСОБА_4 , яка навчається за держбюджетом.
Термін навчання складає три роки та 10 місяців для отримання освітньо- кваліфікаційного рівня «Бакалавр» тобто по 30.06.2021 року , що підтверджую довідкою з місця навчання № 436 від 19.12.2017 року.
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов'язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу.
Суд зазначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримує дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, при цьому суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов'язує обов'язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв'язку із витратами, пов'язаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги. При цьому з наданої позивачем довідки судом було встановлено, що позивач навчається на безоплатній основі, в той же час нею не надано будь-яких доказів на підтвердження фактичної наявності витрат, пов'язаних з її навчанням, а також обгрунтування їх розміру.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на час її навчання, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 259 ЦПК України,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки , яка продовжує навчання відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду та в порядку ст. 354 ЦПК України.
Повний текст складений 25.06.2018 року.
Суддя Д.В. Нев'ядомський