ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1423/18
Провадження № 22-ц/4820/412/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника скаржника ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №681/1423/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на ухвалу Полонського районного суду від 12 жовтня 2018 року (суддя Дідек М.Б.) у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення представника скаржника, дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звертаючись до суду із скаргою на дії державного виконавця Полонського районного ВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області зазначало, що 03.08.2010 року на виконання рішення Полонського районного суду від 29.06.2010 року було виданий виконавчий лист № 2-547/2010 року, що був звернутий банком до виконання. Вказаним рішенням суду задоволено позов банку, поданий 15.04.2010 року до ОСОБА_5 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно. В жовтні 2013 року банк отримав постанову про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що заставлене майно боржника реалізоване. Вважаючи, що звертаючись до суду з позовом у 2010 році банк просив лише звернути стягнення на заставлене майно, яке у 2013 році було реалізовано на суму, що недостатня для покриття заборгованості за кредитним договором, у травні 2017 року банк звернувся до суду з новим позовом про стягнення залишкової заборгованості за кредитним договором. Під час перегляду рішення в апеляційній інстанції скаржнику стало відомо, що Полонський районний суд при постановленні рішення 29.06.2010 року крім звернення стягнення на заставлене майно достроково стягнув і заборгованість за кредитним договором. Тому скаржник вважає, що державним виконавцем передчасно було закінчено виконавче провадження, оскільки рішення виконано частково лише в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а щодо стягнення грошових коштів будь-яких виконавчих дій проведено не було.

Ухвалою Полонського районного суду від 12 жовтня 2018 року скаргу задоволено. Поновлено строк звернення до суду. Визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2013 року № 37483616 щодо примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_5 оскаржив її в апеляційному порядку та вказує, що ухвала постановлена з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанову про закінчення виконавчого провадження банк отримав ще в жовтні 2013 року, виконавчий лист знаходився у стягувача і останній не був позбавлений можливості пред'явити його до виконання повторно. Апелянт вважає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, стягувач мав право оскаржити зазначену постанову до суду протягом десяти днів з моменту її отримання, однак банк в зазначений термін до суду не звернувся, а тому пропустив строк оскарження постанови без поважних причин. Тому ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняте нове рішення про відмову у задоволенні скарги банку.

До апеляційного суду надійшла також апеляційна скарга від Полонського районного ВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, в якій апелянт просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняте нове рішення про відмову у задоволенні скарги Банку. На думку апелянта, скаржник пропустив строк оскарження постанови державного виконавця без поважних причин, а тому у суду не було правових підстав для поновлення цього строку та її скасування.

У відзиві на апеляційні скарги АТ «Ощадбанк» погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає її законною і обґрунтованою. Посилання апелянта ОСОБА_5 про те, що виконавчий лист знаходиться у стягувача скаржник вважає надуманими, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки виконавчий лист до АТ «Ощадбанк» не повертався, відсутня також і постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу. Посилання апелянтів на те, що в жовтні 2013 року скаржник отримав постанову про закінчення виконавчого провадження та мав право оскаржити її відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» також не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази її належного надіслання банку державним виконавцем Полонського РВ ДВС та докази отримання вказаної постанови стягувачем в жовтні 2013 року. Вважає, що суд першої інстанції вірно у відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України визнав постанову державного виконавця від 04.10.2013 року незаконною та такою, що порушує право АТ «Ощадбанк» на задоволення своїх вимог та законно поновив строк на ефективний захист порушених прав стягувача.

Представник скаржника ОСОБА_4 проти доводів апеляційних скарг заперечив, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. ч. 1 - 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов'язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов'язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Полонського районного суду від 29 червня 2018 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Шепетівське відділення №231 в рахунок стягнення заборгованості у розмірі 296219 грн. 73 коп., з них залишок кредиту - 240647 грн. 72 коп., несплачені відсотки - 45937 грн. 73 коп., несплачена пеня - 477 грн. 28 коп., комісія за супроводження кредиту - 250 грн., прострочення платежу - 9157 грн. - за кредитним договором і звернуто стягнення на предмет іпотеки: будівлі головного корпусу загальною площею 1259,3 м.кв., будівлю адміністративно-побутового корпусу площею 576 кв.м., будівлю компресорної площею 204,1 кв.м., будівлю прохідної площею 44,1 кв.м., склад №1 площею 164,1 кв.м., склад №2 площею 321,9 кв.м., склад №3 площею 69,2 кв.м., гараж площею 232,1 кв.м., майстерня площею 100,9 кв.м., огорожа площею 496,7 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_5 Вирішено питання судових витрат.

Рішенням Полонського районного суду від 21 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2018 року, в задоволені позову філії Хмельницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2018 року рішення Полонського районного суду від 21 травня 2018 року в частині вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення залишку кредиту у сумі 182923 грн. 53 коп., заборгованості за супроводження кредиту у сумі 250 грн. визнано нечинним і провадження у справі в цій частині вимог закрито.

Також, суд першої інстанції правильно виходив з того, що 03 серпня 2010 року Полонським районним судом видано виконавчий лист №2-574 про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 296219 грн. 73 коп., з них залишок кредиту - 240647 грн. 72 коп., несплачені відсотки - 45937 грн. 73 коп., несплачена пеня - 477 грн. 28 коп., комісія за супроводження кредиту - 250 грн., прострочення платежу - 9157 грн. - за кредитним договором і звернуто стягнення на предмет іпотеки: будівлі головного корпусу загальною площею 1259,3 м.кв., будівлю адміністративно-побутового корпусу площею 576 кв.м., будівлю компресорної площею 204,1 кв.м., будівлю прохідної площею 44,1 кв.м., склад №1 площею 164,1 кв.м., склад №2 площею 321,9 кв.м., склад №3 площею 69,2 кв.м., гараж площею 232,1 кв.м., майстерня площею 100,9 кв.м., огорожа площею 496,7 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_5

04 жовтня 2013 року заступником начальника ВДВС Полонського РУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-547 виданого 03 серпня 2010 року Полонським районним судом винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.4).

Суд першої інстанції вірно застосувавши норми Закону України «Про виконавче провадження» та оцінивши надані учасниками справи докази, обґрунтовано поновив скаржнику строк звернення до суду та визнав незаконною і скасував постанову про закінчення виконавчого провадження від 04 жовтня 2013 року №37483616 щодо примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором.

Посилання апелянтів в апеляційних скаргах на те, що банк в жовтні 2013 року отримав постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому пропустив десятиденний строк на її оскарження в порушення вимог ст. 81 ЦПК України є не доведеними.

Так, згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 цього ж Закону (в зазначеній редакції) про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 3.18.1., 3.20. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5 станом на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору. Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ч. 1 ст. 31, ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.), а саме: відсутні докази надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження АТ «Ощадбанк» і Полонському районному суду та повернення виконавчого листа з відповідними відмітками.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

За таких обставин, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Полонського районного суду від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк