РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5999/18

пр. № 2/759/4636/18

23 жовтня 2018 року суддя Святошинського районного суд м.Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Святошинського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (03035, АДРЕСА_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» (03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, буд. 22) про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 (03035, АДРЕСА_1) звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» (03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, буд. 22) про стягнення невиплаченої заробітної плати, яка систематично не оплачувалась в повному обсязі у період з 01.08.2012 року по 01.09.2017 року.

Так, згідно інформації Пенсійного фонду України та власними розрахунками позивача, з серпня 2012 р. по вересень 2017 р. повинно було бути виплачено 188 198, 96 грн. в якості заробітної плати, проте згідно виписок з банківських рахунків їй було виплачено 152 328, 65 грн., тобто позивач вважає недоплаченою заробітну плату у розмірі 35 870, 31 грн., яка в день звільнення позивача 01.09.2017 року з позивачем не була виплачена, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України.

Ухвалою суду від 27.04.2018 року вищезазначена позовна заява була залишена без руху і позивачу запропоновано усунути недоліки, які були нею усунуто (а.с.26)..

Ухвалою суду від 19.06.2018 року було прийнято до розгляду позовну заяву позивача, та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.43).

Отримавши ухвалу суду та копію позовної заяви з додатками 01.10.2018 року, відповідач відзив до суду не надав.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, приходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що 01.08.2012 року позивач була прийнята у ТОВ «Проскан» на посаду заступника головного бухгалтера згідно Наказу №26/к від 01.08.2012 року, що підтверджується записами копією трудової книжки (а.с.9).

01.09.2017 року позивача було звільнено з займаної посади за угодою сторін згідно Наказу №4/к від 01.09.2017 р., що підтверджується записами копії трудової книжки позивача (а.с.9).

Згідно розрахунку, наданому позивачу з Пенсійного фонду України, та власними розрахунками позивача, позивачу з серпня 2012 р. по вересень 2017 р. повинно було бути виплачено 188 198, 96 грн. в якості заробітної плати, проте згідно виписок з банківських рахунків позивача їй було виплачено 152 328, 65 грн., тобто позивачу була недоплачена відповідачем заробітна плата у розмірі 35 870, 31 грн. (а.с.10).

Згідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Проте, в день звільнення позивача 01.09.2017 року з позивачем не були проведені розрахунки, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України. В вересні 2017 року позивачу були лише нараховані кошти за невикористану відпустку в сумі 6 207, 17 грн.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі порушення строків виплати всіх належних працівнику сум при звільненні, з установи, організації стягується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки.

Тому позивач, керуючись ст. 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 року по 16.04.2018 року, оскільки станом на 16.04.2018 року відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі.

Середньоденна заробітна плата позивача за останні два робочих місяці складала 167, 37 грн. (3728 грн. за червень 2017 р. + 3468, 91 грн. за липень 2017 р. (43 робочих дні). У серпні 2017 року позивач перебувала у відпустці за власний рахунок.

Так, час затримки розрахунку за період з 01.09.2017 р. по 16.04.2018 р. складає 227 календарних дні.

Тож до стягнення у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача на користь позивача належить 37 992, 99 грн. (167, 37 грн. х 227 дн.)

Отже, до стягнення з відповідача підлягають 35 870, 31 грн. у якості недоплаченої відповідачем позивачу заробітної плати за період з серпня 2012 року по вересень 2017 року, та 37 992, 99 грн. у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 року по 16.04.2018 року.

Вiдповiдно до ч.1, п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наданих позивачем суду письмових доказів, встановлено, що представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача з приводу отримання інформації щодо розміру виплаченої позивачу заробітної плати, розміру заборгованості у виплаті заробітної плати, та розміру середньої заробітної плати за період роботи позивача на посаді заступника головного бухгалтера у ТОВ «Проскан», а саме, з 01.08.2012 р. по 01.09.2017 р. Проте, така інформація не була надана відповідачем ні на адвокатський запит, ні раніше на прохання позивача.

Станом на час розгляду справи відповідач не сплатив позивачу 35 870, 31 грн. у якості недоплаченої відповідачем позивачу заробітної плати за період з серпня 2012 року по вересень 2017 року, та 37 992, 99 грн. у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 року по 16.04.2018 року.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.

Згідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі порушення строків виплати всіх належних працівнику сум при звільненні, з установи, організації стягується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Такого самого по суті висновку дійшов і суд касаційної інстанції в ухвалах від 17 травня 2012 р. (№ 6-47110св12) та від 19 липня 2012 р. (№ 6-14417св13).

Правова позиція на підтвердження зазначених доводів викладена також Верховним Судом України у справі 6-144ц14 від 30 січня 2014 року.

Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці робот.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, п. п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (03035, АДРЕСА_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» (03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, буд. 22) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан», Код (03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, буд. 22), на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 (03035, АДРЕСА_1), 35 870, 31 грн. у якості недоплаченої ОСОБА_2 заробітної плати за період з 01.08.2012 року по 01.09.2017; та 37 992, 99 грн. у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 року по 16.04.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Вказаний порядок подання апеляційної скарги діє до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць