Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання втративши ми право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ,в якому зазначає,що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 6923 від 11.10.2017 року йому належить квартира АДРЕСА_1.

Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

До набуття позивачем права власності відповідачі, проживали та були зареєстровані у зазначеному житловому приміщені.

Після укладання договору купівлі продажу відповідачі будинок звільнили.

Однак у порушення умов договору купівлі-продажу від 11.10.2017 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не припинили свою реєстрацію у належній позивачу на праві власності квартирі.

Посилаючись на те що, на теперішній час відповідачі створюють позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, позивач.Відповідачі утратили право користуватися будинком, не мають законних підстав для продовження реєстрації місця проживання за вказаною адресою, просить суд усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлялися про розгляд справи судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову з додатками та судової повістки за відомою адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву на позов не надали.

Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України ,суд за відсутності відзиву відповідача на позов та за відсутності заперечень з боку позивача проти розгляду справи без участі відповідача на підставі наявних доказів,ухвалює заочне рішення,що додатково гарантує відповідачу передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод доступ до правосуддя,в тому числі перегляд заочного рішення судом, що його ухвалив,за заявою відповідача.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 6923 від 11.10.2017 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1

Відповідно до умов вищезазначеного договору продавець передає, а покупець ОСОБА_1С приймає у власність квартиру № 29 в булинку 11-б по вул.. Карпенко-Карого в м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу від 11.10.2017 року «продавець зобовязався здійснити всі дії, необхідні для фактичної передачі квартири покупцю, та гарантував, що до 01.11.2017 року він та усі зареєстровані у квартирі особи знімуться з реєстраційного обліку».

Проте, в супереч умовам вищевказаного договору купівлі-продажу, відповідачі нарівні з колишнім власником ОСОБА_2 залишаються зареєстрованими у вказаній квартирі, про що свідчить відповіді з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 6923 від 11.10.2017 року посвідченого приватним нотаріусом запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5

Позивач, як власник квартири правомірно звернувся до суду за захистом свого права.

Стаття 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12 2003 року припинення реєстрації місця проживання здійснюється також на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зважаючи на положення ст. 1 Протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав та основних свобод людини» кожна особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд.

Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо такі перешкоди не повязані з позбавленням права володіння власністю.

З матеріалів справи суд встановив, що відповідачі в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, є приватною власністю позивача, не проживають, але залишаються зареєстрованими, що порушує права позивача як власника.

З наведеного вище суд встановив, що реєстрація відповідачів в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, що належить позивачеві, є формальною, але чинить перешкоди власнику позивачу по справі - в здійсненні своїх прав щодо користування та розпорядження належним йому майном, на підставі чого позовні вимоги необхідно задовольнити.

На підставі ст.316, 317,391 ЦК України, Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. 1 Протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав та основних свобод людини», ст. 41 Конституції України, ст.4,12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання втративши ми право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, шляхом визнання ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,24.10.1982, втратившими право користування квартирою № 29 в будинку 11-Б по вул.. Карпенко-Карого в м. Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко