Справа № 226/1937/18

ЄУН № 226/1937/18
Провадження № 2/226/737/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2018 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Орлової О.В.,

розглянувши в заочному відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 02.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3396-002/08Р, відповідно до якого йому надано кредит у сумі 187103,00 грн., з датою остаточного повернення кредиту 02.04.2033 року. За умовами договору відповідач зобовязався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом щомісяця до 10 числа наступного місяця в сумі 624 грн. та сплачувати проценти за користуванням кредитом. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 02.04.2008 року між ними укладено договір іпотеки № 3396-002/08Р, посвідчений приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу та зареєстрованого за № 3362, відповідно до якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира загальною площею 41,8 кв.м, розташована за адресою: м.Димитров Донецької області, мікрорайон МолодіжнийАДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві власності. 31.05.2017 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та позивачем укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитом № 1, відповідно до якого права вимоги до відповідача за кредитним договором № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року та договором іпотеки № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року перейшли до позивача. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення кредиту та процентів за його користування утворилася прострочена заборгованість за кредитним договором у сумі 182111,00 грн. та процентів нарахованих на суму боргу у сумі 149398,33 грн. Посилаючись на ст.ст.7, 12, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та ст.ст.257 258, 512, 514, 625, 1050, 1054 ЦК України, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року в розмірі 331509,33 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 41,8 кв.м, розташовану за адресою: Донецька область, м.Мирноград (колишня назва - Димитров), мікрорайон МолодіжнийАДРЕСА_1, шляхом надання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною реалізації в розмірі 196950,00 гривень, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Також просить стягнути судові витрати.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3396-002/08Р, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 196950,00 грн. строком з 02.04.2008 року до 02.04.2033 року зі сплатою 14,99 відсотків річних (а.с. 4-6).

Згідно договору іпотеки № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року, укладеного між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2, для забезпечення виконання в повному обсязі зобовязань за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру №73 в будинку № 20 на мікрорайоні Молодіжний в місті Димитрові Донецької області. Відповідно до п.1.5. договору іпотеки № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року нерухоме майно за домовленістю сторін оцінено в 196950,00 грн. (а.с.11-13).

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 19.07.2018 року, на квартиру №73 в будинку № 20 на мікрорайоні Молодіжний в місті Димитрові Донецької області встановлено заборону відчуження на підставі договору іпотеки № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року (а.с.14).

Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 31.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року та договором іпотеки № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року перейшло до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с.15-26).

Згідно додатку 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 31.05.2017 року, у ОСОБА_2 за кредитним договором № 3396-002/08Р існує заборгованість у розмірі 331509,33 грн., з яких: борг за кредитним договором у сумі 182111,00 грн., проценти, нараховані на суму боргу, у розмірі 149398,33 грн. (а.с.28, 29).

Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути грошові кошти та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України неможливість односторонньої відмови від виконання зобовязання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.536 ЦК України боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та у порядок, встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.2.1.6 договору іпотеки, у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому розділом 3 цього договору, та задовольнити свої майнові вимоги за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна в повному обсязі, визначені на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості за кредитом, плату за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, повязаних із предявленням вимоги за основним зобовязанням та звернення стягнення на предмет іпотеки, а також витрат повязаних з утриманням і збереженням предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, витрат повязаних із вчиненням виконавчого напису тощо (а.с.11).

Згідно п. 3.1.3 договору іпотеки 3396-002/08Р від 02.04.2008 року іпотекодержатель має право на свій розсуд: застосовувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем або передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання; звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (а.с.12).

Таким чином, як вбачається з договору іпотеки, на підставах, передбачених чинним законодавством, на предмет іпотеки може бути звернено стягнення, в тому числі і на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом встановлена заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2, яка не сплачена, отже, відповідач як іпотекодавець порушив умови кредитного договору, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно з п.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» встановлено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З пункту 1.5. договору іпотеки вбачається, що сторони погодили, що вартість предмета іпотеки складає 196950 грн. (а.с.11).

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, суд зазначає, що в даному випадку рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого Законом України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку".

Згідно розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, яким місто Мирноград (колишня назва Димитров) віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Також згідно розпорядження Кабінету міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, яким є й місто Мирноград (колишня назва Димитров).

Таким чином, оскільки предметом іпотеки є квартира, що знаходиться у м.Мирнограді (колишня назва Димитров) Донецької області, тобто населеному пункті, розташованому на території проведення антитерористичної операції, право іпотекодержателя ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на продаж предмета іпотеки повинно бути зупинено на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4972,64 грн.

На підставі ст.ст.512-514, 525, 526, 530, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 12, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 288, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», місцезнаходження: 04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, поверх 6, офіс 32, , до ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання: 83112, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 3396-002/08Р від 02.04.2008 року в розмірі 331509,33 грн., з яких: заборгованість за кредитом 182111,00 грн.; заборгованість по процентам нарахованих на суму боргу у сумі 149398,33 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 41,8 кв.м, розташовану за адресою: Донецька область, м.Мирноград (колишня назва Димитров), мікрорайон МолодіжнийАДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом надання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (адреса: 04112, м. Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, поверх 6, офіс 32, , п/р №8901 в ПАТ «Альфа Банк»; МФО: 300346), права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною реалізації в розмірі 196950 (сто девяносто шість тисяч девятсот пятдесят) грн. 00 коп., але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» судовий збір в розмірі 4972 (чотири тисячі девятсот сімдесят дві) грн. 64 коп.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру, загальною площею 41,8 кв.м, розташовану за адресою: Донецька область, м.Мирноград (колишня назва Димитров), мікрорайон МолодіжнийАДРЕСА_1, не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.12.2018 року.

Суддя О.А. Рибкін