Провадження 2/521/5232/18
У х в а л а

03 грудня 2018 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

29 листопада 2018 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року відкрито провадження за вищевказаним позовом.

Разом із позовною заявою позивач до канцелярії суду надав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що між ним, ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_2 17.02.2006 року було укладено шлюб. Відповідно до інформаційної довідки №142050282 від 21.10.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, 22.08.2014 року за договором купівлі-продажу подружжям була придбана квартира АДРЕСА_2.

18.10.2018 року при особистій переписці між позивачем та відповідачем, позивачу стало відомо, що відповідач, ОСОБА_2, має намір відчужити квартиру АДРЕСА_3 на користь їх дитини.

Позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що квартира АДРЕСА_3 зареєстровано за відповідачем, вона має можливість переоформити його на іншу особу шляхом відчуження, і в даний час відповідач приймає заходи з підготовки такої угоди, що може зробити неможливим виконання рішення суду. У звязку з цим вважає за необхідне прийняття заходів забезпечення позовних вимог шляхом заборони відчуження відповідної квартири.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, врахувавши характер спірних правовідносин, доходить висновку про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і є підстави для застосування таких заходів.

Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Попередити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену Законом.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Ю.В. Тополева