Провадження №2/521/1198/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 червня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Поліщук І.О.
при секретарі - Бєрової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом доОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просить визнати укладений між нею, ОСОБА_4, ОСОБА_5 який діяв від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як покупцями, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 як продавцями, договір купівлі-продажу № 8873 від 09.08.1995 року, квартири АДРЕСА_1 та зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа»дійсним. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 09.08.2015 року між її матір'ю ОСОБА_4, її батьком ОСОБА_5, який діяв від свого імені та в інтересах позивачки, яка на той час була неповнолітньою як покупцями, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 як продавцями, був укладений договір купівлі-продажу № 8873 квартири АДРЕСА_1, який був зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа» в журналі реєстрації угод під № 8873 від 09.08.1995 року. Домовляючись про укладення договору купівлі-продажу, між сторонами були обумовлені усі істотні умови угоди, в тому числі вартість квартири, яку мати і батько повністю передали відповідачам до укладання угоди. Крім іншого, продавці засвідчили факт належності їм вказаного нерухомого майна та надали оригіналиправовстановлюючих документів, на підставі яких вони були власниками майна, а саме свідоцтво про право власності на житло № 539 від 12.07.1995 р., виданого комерційним центром «Пріоритет» та зареєстровано у ОМБТИ 19.07.1995 р. у реєстрі під № 136 пр. стор.158 під № 84. Вказаний договір купівлі-продажу від 09.08.1995 р. батьки позивачки зареєстрували як правовстановлюючий документ, який посвідчував право власності на придбане нерухоме майно в ОМБТІ та РОН, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під № 84 на стор. 158 в кн. 136 пр. від 14.08.1995 року. Таким чином, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та позивачка виконали всі умови договору купівлі-продажу від 09.08.1995 р. та набули право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивачки, ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 18 травня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, серія НОМЕР_1 актовий запис № 5401. Після смерті батька позивачка як спадкоємець за законом у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала її батьку, ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49150348 від 19.09.2017 року. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю., у листі № 151/02-14 від 19.09.2017 року позивачці було роз'яснено, що наданий нею Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 8873, зареєстрований Одеською товарною Біржею 09.08.1995 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. В вищезазначеному договорі в якості учасників правочину є неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржі, тому для вирішення цього питання позивачці було порекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
З урахуванням наведеного, а також вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідачів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 1995 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 який діяв від свого імені та в інтересах ОСОБА_1, яка на той час була неповнолітньою як покупцями, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 як продавцями, був укладений договір купівлі-продажу № 8873 квартири АДРЕСА_1, який був зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа» в журналі реєстрації угод під № 8873 від 09.08.1995 року та зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 14.08.1995 року під № 84 на стор. 158 в кн. 136 пр.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що складено відповідний актовий запис № 1902. В графі «Батьки» записано: батько: ОСОБА_5, мати: ОСОБА_4.
Як вбачається з свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5 про що зроблено відповідний актовий запис № 5401.
Після смерті батька позивачки - ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну йому частину квартири. Позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив позивачці, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №8873 зареєстрований Одеською Товарною Біржею 09.08.1995 року не відповідає правовим нормам законодавства, а саме: учасниками біржі є тільки її члени.
Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 p., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення.
Згідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Разом з тим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка була чинна станом на 13.12.2001 року, тобто на дату укладення договору, передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Міністерство юстиції України своїм листом від 10.04.1998 року за № 17-12-44 роз'яснило, що угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
З огляду на те, що сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, покупці повністю виконали умови договору, сплативши відповідачу обумовлену вартість квартири, проте відповідач ухилився від нотаріального оформлення угоди, суд застосовує правову конструкцію ст. 47 ЦК УРСР для визнання факту дійсності договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У відповідності із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.
Керуючись ст. 41 Конституції України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 47, 153, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 8873 від 09.08.1995 року, а саме квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 який діяв від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, як покупцями, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 як продавцями, зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 14.08.1995 року під № 84 на стор. 158 в кн. 136 пр..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.