Справа № 182/7249/15-ц
Провадження № 2/0182/939/2018
02.07.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області
в складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.
при секретарі - Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза", треті особи: ОСОБА_2 підприємство "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога", Приватне підприємство "Колосисте" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Спочатку позивач завернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога", треті особи: ОСОБА_2 підприємство "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза", Приватне підприємство "Колосисте" про визнання недійсним та розірвання договору оренди землі, який неодноразово уточнював.
Згодом, 18 квітня 2018 року позивач уточнив свої позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду в сумі 856 283,94 грн., а також моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ДП 080157, виданого 12 грудня 2003 року згідно розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 344-р від 08 серпня 2003 року, належить земельна ділянка площею 10.300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Криничуватської сільської ради.
12 серпня 2004 року між позивачем та ОСОБА_2 підприємством "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога", був укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на сім років, тобто до 12 серпня 2011 року.
До закінчення вказаного строку позивач звернувся до Дочірнього підприємства "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" з вимогою щодо повернення земельної ділянки, оскільки він не має намір продовжувати договір оренди земельної ділянки.
Однак йому було повідомлено, що дана земельна ділянка була передана в тимчасове користування Дочірньому підприємству "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" на підставі договору оренди земельної ділянки від 12 серпня 2011 року, укладеного від імені позивача, строком на пять років.
Позивач заперечує факт укладання зазначеного договору оренди належної йому земельної ділянки з ОСОБА_2 підприємством "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" та його не підписував.
З цього приводу він звернувся до Нікопольського міського відділу (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) УМВС України в Дніпропетровській області.
Позивач звертався до відповідача з вимогою про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки, однак йому було відмовлено.
В наслідок незаконних дій відповідача щодо безпідставного та безоплатного користування належною позивачу земельною ділянкою, останнім була понесена матеріальна шкода, яка полягає в недоотриманні доходу, оскільки за цей час позивач не мав можливості на власний розсуд використовувати та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, що призвело до значних матеріальних збитків. Зокрема за період з 2011 року по 2012 рік в сумі 34 658,48 грн., з 2013 року по 2016 рік в розмірі 393 483,49 грн., разом на суму 428 141,97 грн.
У звязку з наведеними обставинами позивач просить суд стягнути з відповідача суму завданих йому матеріальних збитків у подвійному розмірі 856 283,84 грн., що відповідає вимогам ч. 2 ст. 230 ЦК України оскільки відповідач навмисно ввів його в оману.
Крім того, позивач вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в негативних емоціях з приводу незаконного користування відповідачем належною земельною ділянкою
Отже, моральну шкоду позивач оцінює в 50 000,00 грн., та дану суму також просить стягнути з відповідача на свою користь.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.197).
Відповідач ОСОБА_2 підприємство "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" в судове засідання жодного разу не зявилися, про дні розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог ч.7 ст. 128 ЦПК України, однак повістки була повернуті суду за закінченням терміну зберігання (а.с.89,109,126,139,148,158,171,189). Жодних заяв від відповідача та відзиву на позов до суду не надходило.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.
За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Як встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ДП 080157, виданого 12 грудня 2003 року згідно розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 344-р від 08 серпня 2003 року, належить земельна ділянка площею 10.300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Криничуватської сільської ради (а.с.7).
12 серпня 2004 року між позивачем та ОСОБА_2 підприємством "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога", був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на сім років, тобто до 12 серпня 2011 року.
До закінчення вказаного строку позивач повідомив ОСОБА_2 підприємство "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" про те, що він бажає самостійно обробляти належну йому земельну ділянку, у звязку з чим не бажає продовжувати договір оренди земельної ділянки.
ОСОБА_1 заперечує факт укладання даного договору оренди належної йому земельної ділянки з ОСОБА_2 підприємством "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" та його не підписував.
По даному факту ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міського відділу (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.15).
ОСОБА_4 висновку експерта від 20 серпня 2014 року № 32/04-264 підпис від імені ОСОБА_1 на договорі оренди земельної ділянки від 12.08.2011 року в розділі «Орендодавець» в графі «10. Підписи сторін» виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою наслідуванням підпису ОСОБА_1 (а.с.29-31).
В наслідок незаконного та безпідставного користування відповідачем належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, позивачем була понесена матеріальна шкода, яка полягає в недоотриманні доходу, оскільки за цей час позивач не мав можливості на власний розсуд використовувати та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою.
До того ж, відповідач не вносив жодної орендної плати, тобто користувався земельною ділянкою безоплатно.
ОСОБА_4 визначення збитків (у вигляді недоотриманого доходу) завданих ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 10,300 га с. Веселе Криничуватської сільської ради від 02 березня 2018 року, загальна сума збитків (у вигляді недоотриманого доходу) за період з 2011 року по 2012 рік становить 34 658,48 грн. (тридцять чотири тисячі шістсот пятдесят вісім грн. 48 коп.). Вказаний акт затверджено розпорядженням голови Нікопольської райдержадміністрації № АГ-9/0/239-18 від 07 березня 2018 року (а.с.175-178).
Також, згідно ОСОБА_4 визначення збитків (у вигляді недоотриманого доходу) завданих ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 10,300 га с. Веселе Криничуватської сільської ради від 14 грудня 2017 року, загальна сума збитків (у вигляді недоотриманого доходу) за період з 2013 року по 2016 рік становить 393 483,49 грн. (триста девяносто три тисячі чотириста вісімдесят три грн. 49 коп.). Даний акт затверджено розпорядженням голови Нікопольської райдержадміністрації АГ № 2/0/239-18 від 05 лютого 2018 року (а.с.179-182).
На підставі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Враховуючи вищевказану норму, суд вважає доцільним стягнути з Дочірнього підприємства "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза"на користь ОСОБА_1 суму заподіяної матеріальної шкоди за період з 2011 року по 2016 рік в загальному розмірі 428 141,97 грн. (чотириста двадцять вісім тисяч сто сорок одна грн. 97 коп.).
Вимоги позивача в частині подвійного відшкодування завданих йому матеріальних збитків на підставі ч. 2 ст. 230 ЦК України не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.
Так, в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за яким правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Так, під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом, щодо обставин які мають істотне значення.
При обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин, і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї.
В даному випадку позивач взагалі не укладав договір оренди земельної ділянки від 12 серпня 2011 року, тобто не вступав у правовідносини з відповідачем, оскільки підпис від його імені в розділі «Орендодавець» в графі «10. Підписи сторін» виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою наслідуванням підпису ОСОБА_1, що підтверджується відповідним висновком експерта.
Тому застосування ч. 2 ст. 230 ЦК України в спірних правовідносинах є безпідставним та неприпустимим.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд приходить висновку, що позивач розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного.
ОСОБА_4 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, яка заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка заподіяла його, при наявності її провини, крім випадків, установлених частиною другої даної статті.
Моральна шкода, яка заподіяна позивачу, полягає в негативних емоціях та переживаннях з приводу незаконного користування земельною ділянкою.
Виходячи з характеру протиправних дій та ступеня вини відповідача та з урахуванням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд з огляду на вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 повинен складати 5 000 грн. 00 коп.
З урахуванням викладених обставин, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню.
ОСОБА_4 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому з Дочірнього підприємства "Колосисте" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 4791,00 грн. (чотири тисячі сімсот девяносто одна грн. 00 коп.), виходячи з наступного розрахунку: 6826,00 грн. (сума судового збору сплачена позивачем за вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків) : 2 (що складає 50 відсотків від суми яку позивач просив стягнути на його користь) = 3413,00 грн. + 1378 (мінімальна ставка судового збору за вимоги в частині відшкодування моральної шкоди) 4791,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76,81,141,263-265,268,280 ЦПК України, ст.ст. 792,1167 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
ОСОБА_4 підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: ОСОБА_5