Ухвала

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 180/1706/16-ц

провадження № 61-20237св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасникисправи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року у складі судді Нанічкіної Н. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Пищиди М М.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 Про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Підписання вказаного договору є згодою ОСОБА_1 прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

Станом на 17 липня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 20 338,37 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 338,37 грн. та судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Заочним рішенням Марнанецького міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 жовтня 2013 року в розмірі 4 841,00 грн, яка складається з: 1 941,00 грн - заборгованості за кредитом, 2 900,00 грн - заборгованості за пенею та комісією станом на 17 липня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 372,96 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року залишено без змін.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в частині заборгованості за кредитом та за пенею і комісією. Відмовляючи в задоволені позову про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано суду належних доказів того, що відсотки за користування кредитом необхідно нараховувати саме за ставками 2,3 %, 2,7 % або 3,5 % в місяць. Крім того, банк змінював в односторонньому порядку відсоткову ставку у спірних правовідносинах. Жодних доказів згоди відповідача чи його повідомлення про таку згоду позивачем суду не надано.

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, передбаченої кредитним договором. Крім того, суди відхиляючи доводи щодо узгодження з відповідачем порядку зміни відсоткової ставки передбаченого умовами та правилами банківських послуг, які не підписані відповідачем, не зазначили норм матеріального права, які були застосовані судами попередніх інстанцій.

Предметом касаційного перегляду є судові рішення в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14 052,69 грн та штрафів 500 грн (фіксована частина) та 944,68 грн (процентна складова). В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за пенею та комісією судом касаційної інстанції рішення суду першої та апеляційної інстанцій не перевіряється, оскільки судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу Україниу редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для зупинення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року.

Зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 12 вересня 2018 року зазначено, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинамибанки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Таким чином, оскільки наведений вище правовий висновок суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, тому колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 754/13763/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 180/1706/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини 1 статті 252, пункту 10 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Зупинити касаційне провадження у справі № 180/1706/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило