Справа № 703/2897/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про стягнення розрахунку при звільненні, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «СмілаЕнергоінвест» про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 6 травня 2010 року була прийнята на роботу до ТОВ «Смілаенергоінвест» на посаду інспектора теплової інспекції 2 категорії по переводу з КП «Смілакомунтеплоенерго». 15 квітня 2014 року була переведена на посаду інженера-інспектора абонентного відділу 2 категорії. 08 лютого 2018 року звільнена із займаної посади за угодою сторін.

Оскільки, після звільнення повний розрахунок з нею проведено не було, просила стягнути з відповідача на її користь 1541 гривню 64 копійки невиплаченої заробітної плати, 9395 гривень 17 копійок компенсації за невикористану відпустку, 5000 гривень моральної шкоди та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Передставник позивача в судове засідання не зявилась в наданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. Докази розміру витрат на правову допомогу зобовязалась надати протягом пяти днів після ухвалення судового рішення згідно с. 8 ст. 141 ЦПК України), а саме (розрахунок, квитанцію про оплату гонорару, копію договору).

Представник відповідача в судове засідання не зявився надав суду відзив в якому зазначив, що ОСОБА_1 дійно перебувала в трудових відносинах з ТОВ «СмілаЕнергоінвест з 06 травня 2010 рокупо 08 лютого 2018 року. Станом на 17 лютого 2018 року заборгованість з вилати заробітної плати позивачу становить 9436 гривень 81 копійка. Однак, просив врахувати, що ТОВ «СмілаЕнергоінвсет» надавало послуги по теплопостачанню. 15 грудня 2017 року було розірвано договір по наданню цих послуг і з цього часу товариство не мало правових підстав для здійснення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідач планував виплати кошти всім працівникам за січень лютий 2018 року за рахунок коштів, які заборгували органи влади та інші споживачі. Оскільки такого розрахунку проведено не було, кошти по заробітній платі також не були виплачені.

Щодо стягнення моральної шкоди, просив суд дотриматися принципу розумності та справедливості, оскільки, як вважає представник, причинного звязку та тяжкого психологічного стану позивач не мала і тяжких наслідків для неї в звязку з невиплатою заробітної плати, не настало. Крім того позивач не надала жодного документу для обґрунтування моральної шкоди. Також просив врахувати, що позивач на підтвердження та обґрунтування понесених витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5000 гривень не надала жодного документа.

Просив відмовити в частині стягнення 3979 гривень 21 копійку, заборгованості з виплати заробітної плати та невиплаченої компенсації по невикористаній відпустці, в решті позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та витрат за надання правничої допомоги, просив відмовити повністю.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з трудової книжки серії БТ-1 № 7663630 позивач 06 травня 2010 року згідно наказу № 1-п була переведена з КП «Смілакомунтеплоенерго» до ТОВ «СмілаЕнергоінвест» на посаду інспектора теплової інспекції 2 категорії (а.с. 7).

Згідно наказу № 28к від 15 квітня 2014 року ОСОБА_1 переведена на посаду інженера-інспектора абонентного відділу 2 категорії(а.с. 7).

08 лютого 2018 року на підставі наказу № 13-к від цієї ж дати її було звільнено з займаної посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як вбачається з довідки ТОВ «СмілаЕнергоінвест» № ЕІ000000032 станом на 17 жовтня 2018 року товариство не виплатило позивачу з 06 травня 2010 року по 08 лютого 2018 року 9436 гривень 81 копійку заробітної плати.

Відтак, суд дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення із ТОВ «СмілаЕнергоінвест» на користь ОСОБА_1 9436 гривень 81 копійку заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 № 108/95-ВР з аробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідач впродовж місяця безоплатно використовував працю позивача, чим було порушено гарантоване статтею 43 Конституції України право особи на оплату праці. Незаконною безоплатною експлуатацією праці позивачу заподіяно душевних переживань.Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що затримка виплати заробітної плати триває більш ніж півроку.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що невиплата заробітної плати та розрахунку при звільненні, позбавила позивача можливості продовжувати звичайний спосіб життя.

В даному випадку суд керується судовою практикою Європейського Суду з захисту прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про судову практику та виконання рішень Європейського Суду» є нормою права для національних судів.

Так, зокрема, встановивши особу потерпілою у правах, суд присуджує компенсацію моральної шкоди, суму якої встановлює керуючись принципом виваженості, розумності та справедливості.

Таким чином, суд вважає, що діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, оскільки було порушено право на вчасне отримання заробітної плати.

Враховуючи характер і тривалість порушень права працівника на оплату праці та одержання розрахунку при звільненні, приймаючи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача та матеріальний стан сторін по справі, з урахуванням вимог розумності та справедливості на підставі ст. 237-1 КЗпП України суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в сумі 1000 гривень.

У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивача не підтверджено сплату коштів за надання правничої допомоги, а саме не надано квитанцію про оплату вартості такої допомоги, в розмірі 5000 гривень, відтак суд не вбачає підстав про стягнення таких витрат.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 704 гривень 80 копійок судового збору.

На підставі наведеного, керуючись постановою Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст. 43 Конституції України, ст.ст. 43, 83, 115, 116, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 264-265, 352, 354 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про стягнення розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (20700, м. Сміла, вул. Свердлова, 94, Черкаська область, код з ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька м. Сміла, вул. Незалежності (Леніна), 88АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість з невиплаченої заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 9436 (девять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку компенсацію за моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, а всього 10436 (десять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Свердлова, 94, код з ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька, м. Сміла, вул. Незалежності (Леніна), 88АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серія НС № 725988 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 23 грудня 1999 року.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест», юридична адреса: 20700, м. Сміла, вул. Свердлова, 94, Черкаська область, код з .

Головуючий О.П.Опалинська