Справа № 645/1112/18
Провадження № 2/645/1170/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харків в складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2

Представник позивача - ОСОБА_3, яка діяла на підставі адвокатської угоди про надання правової допомоги,

Відповідач - ОСОБА_4

Третя особа ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Департамент Служб дітей Харківської міської радипро усунення перешкод у користуванні власником житлового будинку шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власником житлового будинку шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі договору дарування, посвідченого 15.02.2018 року ПН ХМНО ОСОБА_8 їй на праві власності належить житловий будинок №36 з надвірними будівлями по вул. Достатку в м. Харкові. Дарувальником є її рідний батько ОСОБА_5. Згідно інформації з Реєстру територіальної громади м. Харкова №11-0 за адресою: м. Харків вул. Достатку б.36 станом на 08.02.2018 року зареєстровані: мати позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сестра ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивач зазначає, що вона фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 А кв.19 з чоловіком та дітьми. Після того, як вона стала власником домоволодіння, бажає переїхати з родиною мешкати до батьків в даний будинок, у звязку з чим вона звернулась з вимогою до сестри ОСОБА_4 покинути зазначений будинок. ОСОБА_4 в липні 2017 року вїхала в зазначений будинок з двома доньками, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 відмовилась в добровільному порядку покинути житловий будинок та створює нестерпні умови для проживання батьків. Відповідачка ОСОБА_4 не є членом їх сімї у розумінні вимог закону та не є особою, з якою позивач проживає та веде спільне господарство. 30.09.2018 р. позивач прийшла до свого будинку, але зустріла з боку відповідачки перешкоди ввійти, внаслідок чого була викликана поліція, якою був складений протокол про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 створює нестерпні умови для проживання батькам, для яких це єдине місце проживання. Вона постійно вчиняє сварки, ображає, принижує їх гідність. У звязку з викладеним позивач була змушена звернутись з позовом до суду, та посилаючись на вимоги ст. ст. 16, 317, 321 383, 391 ЦПК України просить усунути перешкоди у здійсненні нею право розпорядження житловим будинком № 26 по вул. Достатку в м. Харкові шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8 з даного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 05 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 04.05.2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.05.2018 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 21.08.2018 року за клопотанням позивача ОСОБА_2 залучено в якості третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

11.09.2018 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_5, який просив позов ОСОБА_2 задовольнити.

11.09.2018 року через канцелярію суду надійшли заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Також від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшли письмові пояснення.

14.09.2018 року через канцелярію суду надійшла заява відповідача ОСОБА_4 про відкладення слухання справи та ознайомлення з матеріалами справи.

04.10.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2

12.10.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_4, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

12.11.2018 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_11

12.11.2018 року через канцелярію суду надійшла заява представника Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_12 про розгляд справи за їх відсутності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, яка діяла на підставі адвокатської угоди про надання правової допомоги від 06.03.2018 року позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що власником житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Достатку б. 36 раніше був її батько ОСОБА_5 У зазначеному будинку були зареєстровані: позивач по справі ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_4, а також мати відповідача ОСОБА_6 та бабуся ОСОБА_7 Відповідно договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_13 від 15.02.2018 року, власником вищевказаного житлового будинку стала її сестра ОСОБА_2 На теперішній час її сестра проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 б. 16 А кв.19 разом з чоловіком та двома дітьми. Відповідач зазначила, що 02.06.2017 року після розірвання шлюбу (07.12.2016 року) вона переїхала в спірний будинок разом з неповнолітніми дітьми, в якому вона зареєстрована з 22.11.2006 року. Зазначила, що постійно проживає в спірному будинку та веде господарство окремо. Вважає, що позивач по справі не має будь-яких законних прав визнавати її особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. На теперішній час вона займає житлову площу 7-8 кв.м. разом з двома дітьми - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11. Також у судовому засіданні відповідач зазначила, що й відомо, що вона на цей час знята з реєстрації у вказаній квартирі. Рішення територіального органу про зняття її з реєстрації оскаржувати не бажає. Її доньки зареєстровані за місцем мешкання їх батька, де вони разом проживали до червня 2017 року, але оскільки вони з батьком шлюб розірвали, відповідач не вважає спільне проживання дітей разом з батьком доцільним.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позов ОСОБА_2 та просив його задовольнити. Надав пояснення, відповідно до яких вказав, що в будинку №36 по вул. Ізобілія (Достатку) в м. Харкові він проживає з 2006 року з дружиною ОСОБА_6 та тещею ОСОБА_7 ОСОБА_4 є його рідною донькою, однак вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо виселення відповідача є законними та справедливими. В 2017 році ОСОБА_4 оселилась в зазначеному будинку та з того часу створила нестерпні умови для проживання, постійно вчиняє сварки, насилля над ними, створює конфліктні ситуації. ОСОБА_4 навмисно псує приміщення будинку, не приймає участь в його утриманні. На вимоги молодшої доньки ОСОБА_2, яка є власником даного житлового будинку добровільно зїхати вона теж не реагує, ображає та нецензурно лається. Зазначив, що дружина є інвалідом 1 групи, її мати ІНФОРМАЦІЯ_12 та вони не можуть захистити себе від незаконних дій ОСОБА_4, тому єдиним правильним рішенням є виселити ОСОБА_4

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином. Надали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність, просили задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 Також через канцелярію суду надали письмові пояснення, відповідно до яких зазначили, що в будинку проживають з 2006 року. В 2017 році ОСОБА_4 оселилась в зазначеному будинку та з того часу створила нестерпні умови для проживання, постійно вчиняє сварки, насилля над ними, створює конфліктні ситуації. ОСОБА_4 навмисно псує приміщення будинку, не приймає участь в його утриманні. Вважають, що виселення ОСОБА_4 є законним та справедливим рішенням.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Немишлянського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_12, яка діяла на підставі довіреності від 02.01.2018 року №14 в судове засідання не зявилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Рішення просили ухвалити на розсуд суду, враховуючи інтереси малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8.

В судовому засіданні був допитаний свідок.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є колишнім чоловіком відповідачки. Від шлюбу мають двох дітей, Каріну та ОСОБА_10.. Діти прописані разом з ним в Солоніцівці близько року, проживали там із народження. В його квартирі три кімнати, там є усі умови для їх проживання, поруч знаходиться школа та дитячий садок. Кожні вихідні приїжджає до дітей, сплачує аліменти в розмірі 3,000 грн. щомісяця на двох. ОСОБА_11 вказав, що дітям краще буде проживати разом з ним, оскільки діти постійно будуть під його наглядом, про що він не заперечує.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 15.02.2018 року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_8, ОСОБА_2 отримала у власність від ОСОБА_5 житловий будинок №36 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків вул. Достатку б. 36( а.с.4). Право власності підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.( а.с. 5).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 08.02.2018 року в буд. №36 по вул. Достатку в м. Харкові зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.6).

З липня 2017 року у вказаному будинку крім ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_7, також мешкають ОСОБА_4 та її діти - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11.

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі на вимогу власника будинку, позивача по справі, відповідач в добровільному порядку покинути належний їй будинок відмовилась. Матеріали справи містять документи, які свідчать, що між сторонами по справі склалися напружені та неприязні відносини. (а.с.94-95).

Гарантуючи захист право власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 383 ЦК України ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній влансості будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають парво розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім*ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями на рівні з власниками будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім*ї власника відносяться особи, зазначені в частинрі 2 ст. 64 ЖК України, а саме подружжя, їх діти та батьки. Членами сім*ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним та ведуть з ним спільне господарство.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачає й право користування жилим приміщенням у членів його сімї .

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

У судовому засіданні відповідач не заперечувала того факту, що вона не мешкає разом з позивачем, або третіми особами однією родиною, у них різні бюджети та спільне господарстве не ведеться.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом досліджувалась відповідь відділу реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 28.03.2018 року на заяву ОСОБА_2 щодо зняття з реєстрації місця проживання особи, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13 відповідно до якої зазначено, що за результатами розгляду вказаної заяви з додатками 28.03.2018 року було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи, вказаної в заяві ОСОБА_2 (а.с.39).

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова встановлено, що за адресою: м. Харків, вул. Достатку б. 36 зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_2 (а.с.41).

У судовому засіданні відповідач зазначила, що вона не бажає оскаржувати зняття її з реєстрації позивачем по справі. Також заперечувала щодо надання часу для можливості отримати допомогу адвоката.

Судом вивчались документи щодо місця реєстрації неповнолітніх дітей відповідача по справі.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 10.11.2017 року Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_14 б. 30 кв.6. (а.с.124-125).

У судовому засіданні батько неповнолітніх не заперечував проти проживання дітей разом з ним, а навпаки вважав це доцільним.

Враховуючи, що на теперішній час будинок №36 по вул. Достатку в м. Харкові належить позивачу, відповідач ОСОБА_4 проживає в спірному житлі без відповідних правових підстав, не приймає участі в утриманні будинку на добровільні вимоги про звільнення будинку не відреагувала, позивач як власник спірного будинку не порушує прав фізичних та юридичних осіб, за захистом своїх прав звернулася до суду, крім того, відповідач без достатніх підстав до нині здійснює право користування та володіння будинком, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення знайшли своє підтвердження, а тому можливо усунути для позивача перешкоди в користуванні будинком №36 по вул. Достатку в м. Харкові шляхом виселення відповідача ОСОБА_4

Також суд зазначає, що виселення осіб без надання іншого жилого приміщення регулюється ст. 116 ЖК України та на данні правовідносини не розповсюджується.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80 грн. по сплаті судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 223,280-283 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_15, ОСОБА_9, 07.02.2004 року ннародження, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_11, з житлового будинку з надвірними будівлями № 36 по вул. Достатку (Ізобілія) м. Харкова.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_15, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_17 А кв.19, мешкає за адресою: м. Харків, вул. Достатку б.36.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_15, ІПН:НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_18.

Третя особа - ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_19, іпн НОМЕР_2, місце реєстрації та проживання, 61006, м.Харків, вул.Ізобілія (Достатку), 36

Третя особа - ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_20, іпн НОМЕР_3, місце реєстрації та проживання 61006, м.Харків, вул.Ізобілія (Достатку), 36

Третя особа - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_21, іпн НОМЕР_4, м. Харків, вул. Достатку, 36

Третя особа - Департамент служб у справах дітей, 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повне судове рішення складено 03.12.2018 року.

Головуючий-суддя: