Ухвала

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 363/3681/16

провадження № 61-37301ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Вищедубечанська сільська рада, Управління Держкомзему у Вишгородському районі, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом і неодноразово змінюючи та уточнюючі свої позовні вимоги, остаточно просила визнати недійсним державний акт НОМЕР_1 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,200 га, кадастровий номер НОМЕР_2 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2, зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом відновлення меж земельних ділянок, зобов'язати відповідача звільнити самочинно зайняту ним частину вказаної земельної ділянки площею 0,0035 га (повздовж більш ніж 130 метрів) по лінії від В до Г, вказаній в державному акті серії ЯЖ № 247314 від 05 березня 2010 року, зобов'язати відповідача перенести огорожу уздовж лінії від В до Г на відстань 0,40 м в сторону своєї земельної ділянки.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом відновлення меж земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

24 травня 2018 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині судові рішення залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є визнання недійсним державного акта та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для її розгляду судом касаційної інстанції, оскільки такий розгляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Вищедубечанська сільська рада, Управління Держкомзему у Вишгородському районі, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук