Дата документу 29.11.2018
Справа № 334/3320/15-ц
Провадження № 4-с/334/73/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зацікавлена особа: Державна іпотечна установа

в с т а н о в и в :

В провадження Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на дії Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в якій вказано, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист від 17.12.2015 №334/3320/15-ц, виданий Ленінським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонрного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №2-1803-078К від 25.07.2008 р. станом на 10.02.2015 р.: 66908,15 доларів США - строкова заборгованість по кредиту, 1257,31 доларів США - строкова заборгованість по процентам, 25579,81 - прострочена заборгованість по процентам, а всього 93745,27 доларів США, та пеню за період з 10.02.2014 р. по 10.02.2015 р. у сумі 981764,79 грн., і судових витрат по оплату судового збору у сумі 3664,00 грн. Виконавче провадження за цим виконавчим документом відкрито постановою від 20.01.2016 №49871102. Зазначене виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження №52166634.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2017 по справі №334/3320/15-ц стягувана у вищевказаному виконавчому провадженні замінено на Державну іпотечну установу.

Постановою державного виконавця від 19.04.2018 ЗВП№52166634 було описано та арештовано земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, і належить боржнику на праві власності.

01.11.2018 на сайті системи електронних торгів з продажу арештованого майна за посиланням https://setam.net.ua/auction/314317 було опубліковано оголошення про те, що земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, виставлено на продаж. Датою проведення електронних торгів визначено 03.12.2018 року.

Заявник вважає, що дії державного виконавця щодо передачі на реалізацію вищевказаного майна є протиправними з огляду на те, що на вказане майно розповсюджуються дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і воно не може бути відчужене без згоди боржника.

У судовому засіданні адвокат заявника доводив суду, що згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а саме частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється, поміж іншого, на засадах верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об'єктивності: забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Передане державним виконавцем майно використовується ОСОБА_1 як постійне місце проживання, є предметом іпотеки за кредитом в іноземній валюті, а його площа не перевищує 250 кв.м. Місце постійного проживання боржника підтверджується довідкою від 05.11.2018 N°№04-26/4-l 7322. Іншого майна житлового нерухомого майна у власності боржника не має, що підтверджується інформаційною довідкою №144077278 від 05.11.2018. Згоду на відчуження цього майна ОСОБА_1 не надавав.

Таким чином, адвокат заявника вважає, що передаючи вищевказане майно на реалізацію, державний виконавець не врахував наявність заборони щодо його примусового відчуження та порушив як вимоги підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на Стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так і права боржника.

З вищенаведених підстав, адвокат заявника просить суд задовольнити скаргу у повному обсязі, визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького Антона Валентиновича щодо передачі на реалізацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житлового будинку літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького Антона Валентиновича зняти з реалізації земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер лоту 312577.

Державний виконавець Зубрицький Антон Валентинович у судовому засіданні взяв до уваги письмові докази, які представник заявника додав суду та не погодився з тим, що факти, які викладені у скарзі не були йому відомі аж до відкриття провадження, тому вважає, що такі дії заявника зумовлені особистим його ставленням до виконавчого органу. Крім того, Зубрицький А.В. просив суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 оскільки дії боржника направленні на ухилення від виконання рішень суду шляхом зменшення площі житлового будинку. Зменшення площі житлового будинку було здійснено без письмової згоди іпотеко держателя, чим порушено умови договору від 25.07.2008 року. Отже свої дії він вважає законними, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Представник зацікавленої особи: Державна іпотечна установа у судове засідання не з'явився, надав суду відзив на скаргу, у якій просить суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 оскільки дії боржника направленні на ухилення від виконання рішень суду шляхом зменшення площі житлового будинку. Зменшення площі житлового будинку було здійснено без письмової згоди іпотеко держателя, чим порушено умови договору від 25.07.2008 року. Отже дії державного виконавця законні та не підлягають оскарженню.

Розглянувши матеріали скарги, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступних висновків:

Згідно ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 451 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В ході судового розгляду було встановлено та підтверджено належними доказами, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист від 17.12.2015 №334/3320/15-ц, виданий Ленінським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонрного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №2-1803-078К від 25.07.2008 р. станом на 10.02.2015 р.: 66908,15 доларів США - строкова заборгованість по кредиту, 1257,31 доларів США - строкова заборгованість по процентам, 25579,81 - прострочена заборгованість по процентам, а всього 93745,27 доларів США, та пеню за період з 10.02.2014 р. по 10.02.2015 р. у сумі 981764,79 грн., і судових витрат по оплату судового збору у сумі 3664,00 грн. Виконавче провадження за цим виконавчим документом відкрито постановою від 20.01.2016 №49871102. Зазначене виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження №52166634.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2017 по справі №334/3320/15-ц стягувана у вищевказаному виконавчому провадженні замінено на Державну іпотечну установу.

Постановою державного виконавця від 19.04.2018 ЗВП№52166634 було описано та арештовано земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, і належить боржнику на праві власності.

01.11.2018 на сайті системи електронних торгів з продажу арештованого майна за посиланням https://setam.net.ua/auction/314317 було опубліковано оголошення про те, що земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, виставлено на продаж. Датою проведення електронних торгів визначено 03.12.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а саме частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється, поміж іншого, на засадах верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об'єктивності: забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Передане державним виконавцем майно використовується ОСОБА_1 як постійне місце проживання, є предметом іпотеки за кредитом в іноземній валюті, а його площа не перевищує 250 кв.м. Місце постійного проживання ОСОБА_1 підтверджується довідкою від 05.11.2018 N°№04-26/4-l 7322. Іншого майна житлового нерухомого майна у власності боржника не має, що підтверджується інформаційною довідкою №144077278 від 05.11.2018. Згоду на відчуження цього майна ОСОБА_1 не надавав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що передаючи вищевказане майно на реалізацію державний виконавець не врахував наявність заборони щодо його примусового відчуження та порушив як вимоги підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на Стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так і права боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд проаналізувавши усі фактичні данні викладені у скарзі, вважає дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області є неправомірними, а тому вимоги заявника підлягають задоволенню.

Будь яких доказів, що спростовували би висновки суду не надані.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, ст. 1. 4, 18, 74 Закону України «Про виконавче провдження», ст..451 ЦК України, 149-153, 157 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького Антона Валентиновича щодо передачі на реалізацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житлового будинку літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького Антона Валентиновича зняти з реалізації земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок літ.А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер лоту 312577.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Козлова Н. Ю.