ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3606/18 Справа № 210/2045/18 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Ступак С.В. у місті Кривому Розі,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що вона працювала в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого отримала професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 24 квітня 2017 року позивачу було первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням з переоглядом 10.04.2017 року по 01.05.2018 року.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, та їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушена постійно лікуватись, бути не вдома, витрачати значну часину свого вільного часу на лікування, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 170 000 грн., які просила стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі, визначеному в позовній заяві, а саме 170 000 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, зокрема не враховано та не взято до уваги п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Вказує, що при визначенні позивачу розміру моральної шкоди суд не врахував відсоток втрати працездатності, ступінь тяжкості професійного захворювання та пов'язані з ним моральні страждання позивача, істотність вимушених змін в її житті, важкість стану здоров'я та ступінь вини відповідача, у зв'язку з чим вважає суму стягнутої моральної шкоди необґрунтованою та значно заниженою.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що апеляційна скарга не містить належних та допустимих доводів, які б вказували на незаконність і необґрунтованість рішення, та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача з 25.07.1978 року по 09.10.1981 року - машиністом крану металургійного виробництва на конвертному цеху № 2, з 09.10.1981 року по 21.11.2003 року працювала - машиністом крану (керівником) зайнятим на ремонту підземного устаткування в кар'єрі. Потім, після 21.11.2003 року працювала на інших підприємствах не зв'язаних зі шкідливими умовами праці, 27.01.2012 року звільнилась з роботи і по теперішній час не працює, знаходиться на пенсії.

Згідно акту розслідування професійного захворювання № 33 від 03.11.2016 року встановлено, що позивач працюючи машиністом конвеєра на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підпадала під дію пилу, переважно фібро генної дії, показники яких перевищували норматив значення через недосконалість робочих місць.

Відповідно до пункту 17 акту розслідування професійного захворювання вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є пил, переважно фіброгенної дії, запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільної двоокису кремнію складає: 9,8 -31,76 мг/м3 при гранично допустимій концентрації 2,0 мг/м3 згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требование к воздуху рабочей зоны». На інших підприємствах запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вільно двоокису кремнію складає: 3,4 - 11,9 мг/м3 при гранично допустимій концентрації, 2,0 мг/м3, 31,6-38,6 мг/м3 при гранично допустимій концентрації 4,0 мг/м3 згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требование к воздуху рабочей зоны».

Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук» від 16 березня 2017 року № 522 ОСОБА_1 було встановлене професійне захворювання: Пневмоконіоз (синдром Коліне-Каплана), ремватоїдний артрит, деформуючий артроз між фалангових, міжзап'ясткових і лівого променево - зап'ясткового суглобів 1 ст., правого променево - зап'ястного суглобу 2 ст., професійне захворювання встановлено 27.09.2016 року клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини парці НАМН України». Окрім цього, зазначено, що останнє місце роботи, де мало місце вплив небезпечних виробничих чинників ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Підставою для встановлення професійної етіології пневмоконіозу послужили: клініко-рентгенологічні та діагностичні дані, проф.. маршрут - більше 7,5 р., стажу в умовах впливу значно підвищених концентрацій пилу (3,4 -38,6 мг./м3 при ГДК 2 -4 мг/м3 на протязі 78,2-94,79 % робочої зміни з концентрацією вільного SiO2 10-70 % за даними інформаційної довідки про умови праці №2/2 -11 - 3/3680 від 26.08.2015 року, динаміки та перебігу захворювання. (а.с.15)

Висновком МСЕК від 24.04.2017 року позивачу була первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 25% з переоглядом 10.04.2017 року по 01.05.2018 року.

Суд, задовольняючи частково позовні вимоги, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03 листопада 2016 року, причиною професійного захворювання позивача є робота машиністом конвеєра на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» де вона підпадала під дію пилу, переважно фібро генної дії, показники яких перевищували норматив значення через недосконалість робочих місць

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» необґрунтований та заниженим.

Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не в повній мірі враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати нею професійної працездатності, стан здоров'я потерпілої, який погіршується, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, внаслідок отриманого професійного захворювання позивач частково втратила працездатність, відчуває моральні страждання, внаслідок чого вимушена постійно лікуватися та переносити фізичні та моральні страждання.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, тривалість праці позивача на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», відсоток втрати професійної працездатності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і збільшити його з 15 000 гривень до 25 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 рокузмінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1, збільшивши цей розмір з 15 000 грн. до 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: