КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/920/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Федан Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року (суддя Величко Т.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

встановила:

у липні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом та, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 1 лютого 2017 року на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 450грн до 2 500грн щомісячно з індексацією суми відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 19 липня 2014 рокуперебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Зазначала, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 1 лютого 2017 року зобов'язано відповідача сплачувати аліменти на дитину у розмірі 450грн щомісячно. 22 березня 2017р. вона подала виконавчий лист до Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення аліментів, оскільки відповідач добровільно рішення суду не виконував. 20 квітня 2017р. відповідач сплатив 1 800грн на погашення заборгованості по аліментам.

Позивач стверджувала, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним, неофіційно працює, тому може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 2 500грн, а визначена судом сума не покриває необхідних витрат на розвиток дитини, одяг, іграшки, продукти харчування та лікування, які вона несе самостійно.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року позов задоволено частково, збільшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 1 лютого 2017 року зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі до 746грн щомісячно, починаючи з 25 липня 2017р. і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у

межах платежу за один місяць та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач посилається на незаконність на необґрунтованість рішення суду, не врахування тієї обставини, що дитина зростає, їй потрібне збалансоване харчування, вона відвідує ігрову кімнату, ходить у басейн та дитячий садок, потребує витрат на лікування, харчування, одяг та іграшки.

Також, позивач вважає, що відповідач отримує більший дохід, ніж зазначено у довідці про доходи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін, вважаючи, доводи позивача безпідставними, оскільки ще до розлучення, починаючи з 2015 року він добровільно перераховує позивачу кошти на утримання дитини. Також зазначає, що не заперечує проти часткового збільшення розміру аліментів до 800грн, враховуючи розмір його заробітної плати та те, що має на утриманні нову дружину та малолітню дитину.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.151, 158), двічі у судове засідання не з'явився, клопотання про його перенесення не подав, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_4, 10 грудня 2014р. народження, який проживає разом із позивачем.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 450грн щомісячно, починаючи з 22 листопада 2016р.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та обов'язків батьків спільно утримувати дитину та нести рівні витрати на неї.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492грн, з 1 липня - 1559грн, з 1 грудня - 1626грн.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Визначаючи розмір аліментів, суд у рішенні від 1 лютого 2017 року виходив з того, що відповідач є безробітним, перебуває на обліку у районному центрі зайнятості, та не може сплачувати більше, ніж 450грн аліментів за своїм матеріальним станом.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач працює з 16 січня 2018 року та отримує заробітну плату у розмірі 3750грн щомісячно.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів.

Однак, визначаючи розмір аліментів, суд виходив із його мінімального розміру, встановленого ст. 182 СК України, не звернувши увагу на згоду відповідача сплачувати аліменти у розмірі 800грн щомісячно, а також не врахувавши, чи є такий розмір необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи із доказів, які надані позивачем у підтвердження понесених нею витрат на дитину, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для нормального фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини, а відповідач, як працездатна особа, має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000грн щомісячно, що не перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом.

Та обставина, що відповідач зареєстрував новий шлюб та має ще одну малолітню дитину, не звільняє його від обов'язку надавати достатні грошові кошти на належне утримання сина ОСОБА_5.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів у підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2500грн щомісячно, позивачем суду надано не було.

Також суду не було надано доказів, що у відповідача наявні витрати, які перевищують його заробіток, а доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача більших доходів, ніж ним задекларовано, є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, однак його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 з 746грн до 1000грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 4 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк