СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 703/3676/16-ц

пр. № 2/759/511/18

09 листопада 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у заіл суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою вдповідальністю «Автолюкс Експрес Пошта» про відшкодування збитків заподіяних внаслідок порушення парв споживача,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2016 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена цивільна справа на підставі ухвали від 03.11.2016 Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за підсудністю, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 32500 грн 00 коп. заподіяні внаслідок порушення прав як споживача у зв'язку із втратою речі прийнятої від споживача для надання послуг та судові витрати за проведення оцінки вартості об'єкта оцінки у розмірі 200 грн 00 коп. та сплачений позивачем судовий збір по справі у розмірі 551 грн 20 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач на початку липня вирішив продати свій мопед марки «APRJLIA» модель ARFA 51 д.н.з. НОМЕР_1, тому знайшовши покупця який представився ОСОБА_2 погодився його придбати на 32500 грн 00 коп., а також повідомив, що він із м. Бердянськ і запропонував, щоб позивач здійснив доставку мопеда у м. Бердянська поштою «Автолюкс», тому 27.07.2016 позивач звернувся до представництва пошти «Автолюкс» у м. Сміла для відправки вказаного мопеду, після чого позивач зв'язався із ОСОБА_2 по телефону сказав, що перетелефонує коли йому прийде СМС-повідомлення про доставку в м. Бердянськ, 30.07.2016 до позивача надійшло СМС-повідомлення про доставку мопеда та він одразу зателефонував до ОСОБА_2, однак у останнього був вимкнений телефон, після чого позивач дізнався, що 30.08.2016 він особисто одержав свій мопед у м. Бердянськ, а також доставка була оплачена у розмірі 583 грн 00 коп., що підтверджується копією накладної, та позивач зазначає, що він ніколи не був у м. Бердянськ, почерк і підпис у накладні йому не належать, а також свій паспорт він нікому не надавав, таким чином позивач вважає, що вантаж був втрачений з вини відповідача, оскільки був виданий невідомій особі, чим йому було заподіяно збитків у розмірі 32500 грн 00 коп.

Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 115, 118).

Відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у попередніх судових засіданнях заперечував проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та недоведеними (а.с. 114).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно товарно-транспортної накладеної №38 від 27.07.2016 було здійснено відправку вантажу: мопед із оголошеною вартістю 32500 грн 00 коп. із пункту відправлення м. Сміла до пункту прибуття м. Бердичів, відправник та одержувач ОСОБА_1 (а.с. 5).

Позивач звернувся до відповідача із претензією 22.08.2016 до ПІК ААЗ Трейдінг Ко», на яку було надано відповідь, що претензію повертає що відшкодування вантажу ТТН №38, оскільки даний лист-претензію подано з порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (вона була не підписана) та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997 №363 (до претензії не додані документи, які її обґрунтовують) (а.с. 6, 7).

16.09.2016 позивач звернувся із листом-претензією до ТОВ «Автолюкс» щодо відшкодування завдані йому збитки за втрачений вантаж, який був з вини працівників перевізника вручений невідомій особі (а.с. 8).

На вказаний лист ТОВ «Автолюкс» надало відповідь в якій заначено, що вимоги щодо відшкодування збитків у розмірі 32500 грн 00 коп. являються безпідставними та необгрунтованими, оскільки відправником та одержувачем вантажу вказаний ОСОБА_1 інші інформація про одержувача не зазначалася (а.с. 9).

Згідно п. 3 cт. 909 ЦК України, п. 47 CAT УРСР від 27.06.190 № 401 та розділу 11 Правил від 14.10.1997 №363 передбачено, що основним документом, який визначає взаємовідносини між учасниками транспортного процесу, являється товарно-транспортна накладна (ТТН) складається вантажовідправником. Законодавець застерігає, що відповідальність, за усі наслідки неправильності, неточності або неповноти даних внесених у ТТН, покладена саме вантажовідправника.

Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що 27.07.2016, що він звернувся до представництва пошти «Автолюкс» у м. Сміла для відправки мопеду APRJL1A модель ARFA 51 до м. Бердянськ. Згідно товарно-транспортної накладної № 38 від 27.07.2016, ТОВ «АВТОЛЮКС Експрес пошта» (торгова марка «Автолюкс») повинно було здійснити доставку скутера Apr ilia з міста Сміли до м. Бердянськ.

27.07.2016 Позивач у м. Сміла надав для перевезення до м. Бердянська мопед.

Дане перевезення було оформлене товарно-транспортною накладною (ТТН) №38, у якій зазначено: Опис вантажу - мопед (марка або модель, якого не зазначались): п. 2. Кількість місць - 1; п. 3. Об'єм - 0,74 м3; п. 4. Вага- 85 кг.; Оголошена цінність - 32500 грн.; Пункт відправлення - Сміла; Пункт прибуття - Бердянськ; Відправник - ОСОБА_1, тел. НОМЕР_2; п. 9. Одержувач - ОСОБА_1, тел. НОМЕР_2, однак, марка або модель мопеда не зазначались, а також, те, що одержувачем мопеда являється ОСОБА_1, який при оформлені даного перевезення, інших, більше конкретних даних (паспортних або даних, іншого документа тощо) про одержувача, в ТТН № 38 не вносив.

Своїм особистим підписом Позивач підтвердив зміст ТТН № 38, жодних заперечень з даного приводу не заявляв (а.с. 67).

Згідно наданого позивачем висновку від 05.10.2016 про вартість об'єкта оцінки, а саме: Мопед - А1, марки APRJLIA, модель ARFA 51, 1998 року випуску, об'єм двигуна 49 куб.м, колір синій, реєстраційний НОМЕР_1, без врахування ПДВ становить у розмірі 32500 грн 00 коп. (а.с. 11, 12).

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Однак, згідно п. 17. Постанови Пленуму верховного Суду України від 12.06.2009 №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідним судово-експертними установами.

А отже, наданий Позивачем висновок, не являється належним доказом, оскільки експертиза проведена не судово-експертною установою та за власною ініціативою позивача, а тому, вимоги Позивача сплатити 200 грн. за проведення оцінки майна являються безпідставними.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за матеріальну та моральну шкоду згідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України та п. 5 Постанови Пленуму ВСУ України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» юридичною підставою виникнення відповідальності за заподіяну шкоду є склад цивільного правопорушення, тобто протиправна винна поведінка заподіювача шкоди, який включає в себе наступні невідємні елементи: 1) безпосередньо наявність такої шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача; 4) вині останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню шкоди якщо остання була заподіяна не з її вини.

Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Всупереч правилам п.п. 4, 5, ч. 2 ст 175 ЦПК України, п. 7 Постанови ВСУ № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позивач у своєї позовної заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається.

Верховний Суд України в своїй постанові від 31.10.2012 в справі №6-53цс12 зробив висновок про те, що «особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб'активних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника».

Позивачем не надано належніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог та порушення його особистого права.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 417 ЦПК України, судова практика повинна відповідати наведеному рішенню касаційної інстанції.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами 1166, 1167 ЦК; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 417 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою вдповідальністю «Автолюкс Експрес Пошта» про відшкодування збитків заподіяних внаслідок порушення парв споживача відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 09.11.2018.