ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 643/2492/17 (категорія: сімейні)

Провадження № 22-ц/818/665/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бурлака І.В.;

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2018 року у складі судді Майстренко О.М.

у цивільній справі № 643/2492/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

23 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ними.

23 серпня 2017 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов, в якому просила стягнути щомісячно з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 7 000,00 грн., починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що від шлюбу з ОСОБА_4 має неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Домовленості між нею та відповідачем щодо участі в утриманні сина не знайдено, участі в утриманні сина відповідач не здійснює, займається підприємницькою діяльністю та має можливість надавати матеріальне забезпечення дитині.

Відповідач визнав позов частково, заявивши, що офіційно не працює і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини щомісячно у розмірі ? частки від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на теперішній час становить 972 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, зустрічний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційний скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати в частині вирішення зустрічного позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нормами Сімейного Кодексу України не передбачено право суду самостійно визначати спосіб стягнення аліментів. Також зазначає, що вона, як особа з якою проживає дитина, обрала саме такий спосіб виконання батьківських обов'язків відповідачем як стягнення аліментів у твердій сумі з огляду на мінливість заробітку відповідача, як приватного підприємця, а також відсутність в нього постійного місця роботи.

Крім того, вказує, що судом не застосовані норми СК України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів.

Також вважає, що судом порушені процесуальні норми права, щодо дослідження доказів по справі, а саме не були досліджені докази, що підтверджують об'єктивні її витрати на утримання дитини, не надано оцінки доказам, що містять суперечливі відомості щодо матеріального стану та доходів батька дитини.

Відповідач ОСОБА_4 рішенням суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржував.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, який підтримав у судовому засіданні та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, зважаючи на необґрунтованість апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, зважаючи на зміст апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в частині вирішення судом зустрічного позову про стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених статтею 376 ЦПК України підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано 25 червня 2005 року , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 966 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія - НОМЕР_3 ( а.с. 116).

Згідно з свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 26 січня 2006 року народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с. 3).

Між сторонами виникли правовідносини із обов'язку матері і батька утримувати дитину та його виконання, які регулюються нормами СК України.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального,морального, культурного,духовного і соціального розвитку.

Неповнолітній син мешкає разом з ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_4 вважає, що повинен сплачувати аліменти у розмірі ? частини його заробітку.

Ухвалюючи рішення щодо вирішення зустрічного позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Однак, судова колегія не може погодитися з рішенням суду в частині самостійного, у супереч позовної вимоги ОСОБА_3, зміни способу стягнення аліментів шляхом визначення їх стягнення у частці від доходу ОСОБА_4 , замість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. ст. 180 ч.1, 182 ч.ч.1-3 СК України ).

Відповідно до частини 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач за зустрічним позовом визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що в силу вимог ст. 180 та 184 СК України саме позивачеві належить право визначити спосіб стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі.

Стосовно розміру стягнення аліментів судова колегія приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України « Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування , а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг , необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (на час звернення з зустрічним позовом -23.08.2017 року) прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 та її представник стверджували, що ОСОБА_4 приховує реальні доходи і посилається на доводи про штучно занижені доходи за 2016 рік.

ОСОБА_4 надано відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, з якого вбачається, що він за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року не має постійного місця працевлаштування, має нестабільні доходи ( а.с.107).

Однак, матеріали справи також містять копію податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особі підприємця від 08.02.2016 року за звітній період 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 отримав загальну суму доходу за цей звітній період у розмірі 987 700 грн. (а.с. 126-128)

Відповідач за зустрічним позовом та його представник не довели правдивість їх посилань на таке раптове зменшення за рік доходу ОСОБА_4 з суми майже 100 000 грн. до мінливих доходів та взагалі їх неотримання від підприємницької діяльності, а також не спростували доводи ОСОБА_3 та її представника , що подання такого звіту про доходи за 2016 рік пов'язане з виникненням спорів між колишнім подружжям у суді.

Разом з тим, судова колегія критично оцінює і надані ОСОБА_3 у якості доказів чеки, та не приймає їх до уваги у зв'язку з тим, що з даних чеків не вбачається те, що витрати понесені саме на утримання дитини. ( а.с. 53-72 ; 88-103).

Крім того, ОСОБА_3 надано приблизний розрахунок середньомісячних витрат на утримання дитини, відповідно до якого всього витрат визначено у сумі 10 585 грн. на місяць ( а.с.117).

З наданого розрахунку вбачається, що до складу витрат внесено додаткові витрати позивача на дитину, що викликані особливими обставинами (витрати на додаткові заняття з репетиторами, розвитком здібностей дитини: тренування з баскетболу, витрати на літній та зимовий відпочинок в дитячих таборах та за кордоном), які не охоплюються поняттям аліментів на дитину, а регулюються ст. 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) та можуть бути предметом позову позивача до відповідача окремо та можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх повного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини не враховуються при вирішенні питання щодо стягнення аліментів і є підставою для пред'явлення позову в порядку ст.185 СК України.

ОСОБА_3 не доведено ту обставину, що на утримання дитини вона змушена, начебто, витрачати не менше 10 000 грн.

Сторонами та їх представниками не надано, а матеріали справи не містять , належних та допустимих доказів про матеріальне становище дитини і платника аліментів.

Аналізуючи обставини справи у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан відповідача, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 шляхом стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн., щомісячно, які підлягають індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 23.08.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Так, ОСОБА_4 не надано доказів які б свідчили, що він, зважуючи на наявні в матеріалах справи дані про його доходи від підприємницької діяльності, а також на відсутність даних про вади здоров'я та знаходження на його утриманні непрацездатних осіб, неспроможній сплачувати аліменти у визначеному судовою колегією розмірі.

В іншій частині рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2018 року не оскаржувалося, а відтак апеляційним судом і не переглядалося.

В порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1056 грн. за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367;368, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376,381-384,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2018 року в частині вирішення зустрічного позову змінити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн., щомісячно, які підлягають індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 23.08.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду у розмірі 1056 (одна тисяча п'ятдесят шість) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2018 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : І.В. Бурлака

В.Б. Яцина