Справа № 654/831/18
Провадження №2/654/614/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Бакай В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

Позивач 19 березня 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 26.03.2013 між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір. 17.02.2016 ОСОБА_3 померла. Відповідач ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входить у тому числі кредитні зобовязання померлого. З посиланням на ст.ст. 1219, 1268, 1281, 1282 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6285,35грн. за кредитним договором б/н від 26.03.2013 та судовий збір.

Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 49).

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, зазначив, що окрім ОСОБА_2 за адресою реєстрації померлої також зареєстрований ОСОБА_4, який є братом відповідача та сином померлої ОСОБА_3, однак позовні вимоги предявлено лише до ОСОБА_2, що є порушенням ч.1 ст.1282 ЦК України. Крім того, відповідач був зареєстрований за адресою разом з померлою, але фактично з нею не проживав, а проживав без реєстрації по вул. Центральній 285 в с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, відносин з матірю не підтримував. Також відповідач зазначив, що за життя ОСОБА_3 ніякого майна не набула, а тому і звертатись до нотаріуса з будь-якими заявами не було сенсу. У звязку з викладеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач направив до суду відповідь на відзив, зміст якої аналогічний позовній заяві.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 березня 2013 року ОСОБА_3 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку, та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Заборгованість за кредитним договором становить 6285,35 грн. (а.с. 3-4).

17 лютого 2016 року ОСОБА_3 померла, про що позивачу стало відомо 26.12.2016 з ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області (а.с. 32).

26.01.2017 банк направив на адресу Голопристанської державної нотаріальної контори претензію кредитора (а.с. 35).

18.09.2017 банк направив лист-претензію на адресу ОСОБА_2 (а.с. 37).

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. З ст. 1269 України).

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Обставини, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором і спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадщини, наявність та розмір спадкового майна, невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, пред'явлення позову в межах строку, визначеного законодавством.

Тому суд у відповідності до вимог ст. ст. 89, 263-264 ЦПК України повинен з'ясувати, яке майно увійшло до складу спадщини; вартість спадкового майна; для того, щоб визначитись із характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами та правовою нормою, яка підлягає до застосування.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент смерті ОСОБА_3 разом з нею проживав відповідач ОСОБА_2, що підтверджується копіями паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, де зазначено зареєстровану адресу проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, судом встановлено, що крім відповідача ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини постійно проживав також її син ОСОБА_4 (а.с. 72), який також в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Проте вимоги банком заявлені лише до ОСОБА_2

В матеріалах справи відсутня інформація стосовно майна, яке залишилося як спадщина після смерті ОСОБА_3, що позбавляє можливості визначити його розмір та вартість з метою вирішення спірного питання - межі вартості майна, одержаного у спадщину спадкоємцями. Згідно довідки № 109 від 24.05.2018 за ОСОБА_3 по обліку Голопристанського бюро технічної інвентаризації нерухомого майна не зареєстровано (а.с. 87).

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів про наявність у ОСОБА_3 будь-якого майна суду не надано.

Крім того, згідно п. 32 Постанови Пленуму ВССУ N 5 від 30 березня 2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-4) відсотки за користування кредитом нараховувались до 30.11.2016, в той час як ОСОБА_3 померла 17.02.2016.

Таким чином, досліджені у суді докази не дають можливості суду встановити, яке майно залишилося як спадщина після смерті ОСОБА_3, що позбавляє можливості визначити його розмір та вартість з метою вирішення спірного питання; крім відповідача існує й інший спадкоємець, оскільки спадкоємці відповідають в межах вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців, проте доказів на обґрунтування своїх позовних вимог банком суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1216, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя В. М. Сіянко