ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/308/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білокур Людмили Анатолівни щодо визнання неправомірними постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білокур Л.А. щодо визнання неправомірними постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника.

В обґрунтування вимог зазначила, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя у цивільній справі №334/10409/14-ц було видано виконавчий документ - ухвалу від 20 липня 2016 року про накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1, строк пред'явлення даного документу для виконання до 20 липня 2017 року. До спливу вказаного строку зазначена ухвала не була виконана.

Влітку 2018 року Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області за заявою ОСОБА_5 на підставі вказаної ухвали було відкрито виконавче провадження №56612059. 18 червня 2018 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на вищезазначене домоволодіння.

Вважала дії державного виконавця незаконними та такими, що проведені з порушенням строків виконання.

На підставі зазначеного просила визнати незаконними та скасувати постанови Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області від 18 червня 2018 року у виконавчому провадженні №56612059 про відкриття провадження та про арешт майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм Закону України «Про виконавче провадження», ст.. 5 ЦК України, відсутність доказів направлення на її адресу оскаржуваних постанов, просить скасувати ухвалу суду та постановити нове про задоволення скарги.

Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білокур Л.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що виконавчі дії були проведені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем було надано виконавчий документ в строки, передбачені законодавством.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про усунення перешкод у здійснення права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, Запорізької міської ради, третя особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, районна адміністрація Запорізької міської ради по Ленінському району, про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, про визнання розпоряджень голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради незаконними, визнання свідоцтва про право власності домоволодіння недійсними, визнання заповіту частково недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним, про скасування реєстрації, визнання права власності на 1/6 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом забезпечено зустрічний позов шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1.

Строк пред'явлення ухвали до виконання встановлений до 20 липня 2017 року.

14 червня 2018 року ОСОБА_5 подав заяву до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області про прийняття до виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/10409/14-ц про накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області Білокур Л.А. від 18 червня 2018 року було відкрито виконавче провадження на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/10409/14-ц про накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області Білокур Л.А. від 18 червня 2018 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/10409/14-ц накладений арешт на домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями частини 1 п. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець при прийнятті виконавчого документа перевіряє його на відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено строки пред'явлення виконавчих листів до виконання, відповідно до якої виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття..

При цьому згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 5 жовтня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», строк пред'явлення виконавчого документу до виконання - 3 роки, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявник безпідставно вказує на незаконність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно поза межами встановлених Законом строків.

Посилання в апеляційній скарзі на ненаправлення копій оскаржуваних постанов не спростовують висновків суду щодо правомірності відкриття державним виконавцем виконавчого провадження на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2016 року.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: