ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Кропивницький

справа № 383/844/16-ц

провадження № 22-ц/4809/280/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Карпенка О.Л., Кіселика С.А.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2018 року в складі судді Адаменко І.М. про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним окремої частини договору купівлі-продажу комплексу будівель,-

УСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в справі № 383/844/16ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним окремої частини договору купівлі-продажу комплексу будівель.

В обґрунтування клопотання зазначав, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним окремої частини договору купівлі - продажу комплексу будівель відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10.10.2017 року рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 14.03.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10.10.2017 року залишено без змін. Отже обставини, які слугували підставою для заходів забезпечення позову відсутні, тому просить їх скасувати.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2018 рокуклопотання задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.09.2016 року у виді арешту на майно, а саме на комплекс будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду, з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Представником позивача ОСОБА_4 з метою повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи було заявлено клопотання про витребування з Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області інформацію - відповідно по якій ухвалі Бобринецького районного суду Кіровоградської області про забезпечення позовів було накладено саме цей арешт, так як в проваджені суду маються дві окремі ухвали про забезпечення позову. Проте дане клопотання було залишено без задоволення.

Запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не ідентифікований саме відповідно до ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.09.2016 року.

За таких підстав, на думку заявника, у суду була відсутня інформація про накладення арешту на комплекс будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.09.2016 року.

Звертає увагу, щовиходячи з норми ст. 158 ЦПК України суд під час вирішення клопотання застосував норми ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, які передбачають підстави для скасування заходів забезпечення позову одночасно з ухваленням судових рішень про закриття провадження, залишення позову без розгляду та у разі повної відмови в задоволенні позову. При цьому чітко зазначено, що про скасування зазначається в судових рішеннях про закриття, залишення без розгляду та відмову в позові.

Вважає, що розгляд клопотання представника відповідача відбувся після розгляду справи районним, апеляційним та касаційним судами України, а тому застосування цієї норми на цій стадії вже було невірним та незаконним.

Адвокат ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_2, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

ОСОБА_1та її представник адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши представника відповідача адвоката ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і є обгрунтованою.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до змісту ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Судом встановлено, що ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.09.2016 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 та накладено арешт на комплекс будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.45-46 т.1).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним окремої частини договору купівлі - продажу комплексу будівель відмовлено, та при цьому не вирішено питання скасування заходів забезпечення позову (а.с.250-255 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10.10.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено та рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року залишено без змін (а.с.44-46 т.2).

Постановою Верховного суду від 14.03.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10.10.2017 року залишено без змін (а.с.87-90 т.2).

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачаєьбся, що 12.10.2016 року державним реєстратором внесено запис 16870239 про обтяження нерухомого майна ОСОБА_2, у виді арешту на комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 та відомості про скасування вказаного арешту відсутні (а.с.110 т.2).

Суд першої інстанції, враховуючи вищевикладені обставини, правомірно дійшов висновку, що оскільки позивачу ОСОБА_1 повністю відмовлено у задоволенні позову у справі № 383/844/16ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним окремої частини договору купівлі-продажу комплексу будівель, клопотання про скасування заходів забезпечення позову в вказаній справі є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Скаржник не навів достатніх підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

При вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову суд правильно застосував норми процесуального права і дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для збереження раніше обраного заходу забезпечення позову після набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову, який було забезпечено.

Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Карпенко

С.А. Кіселик