ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/184/18

Головуючий у першій інстанції - Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/260/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_2, представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" Рожка С.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області в складі судді Савенка А.І. від 31 серпня 2018 року (повний текст рішення складено 31 серпня 2018 року) в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (з 21.05.2018 назву змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з неї на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 16650,92 грн. за кредитним договором №б/н від 21.03.2012, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1802,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 13279,67 грн., заборгованості за пенею та комісією - 300 грн., а також штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 769,09 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість станом на 31 березня 2018 року, за кредитним договором б/н від 21.03.2012 року, з якої 1802,16 грн. - заборгованість за кредитом, 13279,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 1627,74 грн. судового збору, а всього - 17009 грн. 57 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи, без належного дослідження та оцінки допустимих доказів, наданих позивачем.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 року, оскільки воно втратило чинність 07.07.2018 в зв'язку з прийняттям НБУ Положення №75 від 04.07.2018.

ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Враховуючи факт втрати чинності Положенням №254, застосуванню в частині вимог до первинних документів підлягають норми Положення №75. Надані позивачем виписки про рух коштів не містять всіх необхідних реквізитів, а тому не можуть вважатися належним та допустимим доказом наявності у неї заборгованості перед Банком.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено строк дії картки та не було враховано те, що вона припинила виконання кредитних зобов'язань ще з жовтня 2012 року, а тому безпідставно не застосовано наслідки спливу позовної давності.

Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу отримання нею грошових коштів у розмірі 8000 грн. До того ж, в заяві вказаний ліміт у розмірі 5000 грн. Так само не надано доказів того, що долучені до матеріалів справи Умови є тими ж, які були опубліковані на офіційному сайті на момент отримання нею кредитної картки.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Банк зазначає, що ОСОБА_2 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", в якій виявила бажання, в тому числі, і на отримання кредитних коштів та підтвердила, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами і Тарифами Банку. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 була затверджена діюча на час укладення з відповідачем кредитного договору редакція Умов та Правил надання банківських послуг. Копія цього наказу мається в матеріалах справи.

Крім того, Банк вказує, що відповідно до Розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою НБУ №705 від 05.11.2014, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час врегулювання спірних питань.

Щодо посилання ОСОБА_2 на сплив строку позовної давності, Банк зазначає, що з виписки про рух коштів по кредитній картці вбачається, що на кредитний рахунок відповідача протягом 2012-2017 років надходили грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором шляхом самостійного внесення відповідачем грошових коштів на картковий рахунок та шляхом договірного списання коштів з дебетного рахунку відповідача, що вказує на переривання перебігу строків позовної давності. Отже, з врахуванням строку дії отриманої відповідачем кредитної картки до березня 2016 року, останніх здійснених платежів на погашення заборгованості Банком не пропущені строки позовної давності при зверненні до суду з позовом.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" Рожка С.М., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру процентів за кредитним договором, враховуючи таке.

По справі встановлено, що 21.03.2012 між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір про надання банківських послуг № б/н, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 своїм підписом у анкеті-заяві (а.с.7) підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.9-32), а також Тарифами Банку (а.с.8), які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, та підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент його змінити (зменшити або збільшити).

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/tefrms/pages/70/), складає між нею та Банком договір. Підписання договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання батьківських послуг, які є частиною договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.4 Умов …, строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць до 25 числа, а строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

На підставі укладеного Договору №б/н від 21.03.2012 ОСОБА_2 була видана кредитна карта НОМЕР_1 терміном дії до березня 2016 року (а.с.84).

Строк дії карти (до березня 2016 року) ОСОБА_2 підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду.

Фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманої 21.03.2012 кредитної картки підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_2, що є первинним банківським документом та є належним та допустимим доказом по справі. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 року, втратило чинність 07.07.2018 в зв'язку з прийняттям НБУ Положення №75 від 04.07.2018, нормам якого надана позивачем виписка про рух грошових коштів по її рахунку не відповідає, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки позовна заява Банком подана до суду ще 28.04.2018 року, коли Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 року, було чинним.

За розрахунком Банку, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Договором, станом на 31 березня 2018 року утворилася заборгованість в розмірі 16650 грн. 92 коп., з яких: 1802,16 грн. - заборгованість за кредитом; 13279,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 769,09 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Частково задовольняючи позов, місцевий суд визнав доведеним факт належного виконання позивачем та порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором №б/н від 21.03.2012.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_2 в частині заборгованості за кредитом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума заборгованості за тілом кредиту - 1802 грн. 16 коп. - є вірною, та підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по картковим рахункам. Суд критично поставився до заперечень відповідача в частині невідповідності цієї суми розміру встановленого кредитного ліміту, оскільки відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, кредитний ліміт був змінюваний.

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що позов в частині вимог щодо стягнення з відповідача штрафів не підлягає задоволенню, оскільки підстави для застосування цивільно-правової відповідальності щодо нарахування пені та штрафів по даному кредитному договору є тотожними - порушення боржником строків виконання грошового зобов'язання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Тому, виходячи з засад розумності та справедливості, з врахуванням вимог закону та обставин справи, суд задовольнив позов у частині стягнення заборгованості за пенею та комісією штрафу згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 300 грн. та відмовив у стягненні штрафів.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу позовної давності, суд першої інстанції вірно зазначив, що за умовами Договору погашення кредиту ОСОБА_2 мала здійснювати частинами до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним, а тому початок позовної давності для стягнення платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки, яким є березень 2016 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 28 квітня 2018 року, що вбачається із поштового конверту (а.с. 44). Відповідач скористався кредитними коштами та допустив порушення своїх зобов'язань. Переривання перебігу строку позовної давності відбулося 10 березня 2015 року здійсненням ОСОБА_2 особисто платежу в розмірі 300 грн. Крім того, підставою для переривання строку позовної давності є автоматичне погашення боргу, вчинене 01.06.2015, 31.07.2015, 21.08.2015, 27.01.2017, оскільки п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, що відкриті в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цим договором (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтвердила, що отримували ще й зарплатну картку ПриватБанку. Суд обґрунтовано визнав проведення позивачем такого списання правомірним, оскільки воно здійснювалось банком в межах укладеної угоди. За таких обставин, звернувшись до суду з позовом 28.04.2018, Банк скористався своїм правом на захист з додержанням строку позовної давності.

З такими висновками місцевого суду частково (крім періоду, за який нараховані проценти за користування кредитом) погоджується апеляційний суд, оскільки вони відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

Висновок суду першої інстанції про те, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 13279,67 грн., які нараховані станом на 31.03.2018, не в повній мірі відповідає нормам матеріального права, встановленим по справі фактичним обставинам та умовам кредитування, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі розстрочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Саме така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження №14-10цс18).

Оскільки умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, а строк погашення кредиту у повному обсязі погодили не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, проценти належить стягувати не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, тобто не пізніше 31 березня 2016 року.

Розмір процентів на прострочену та поточну заборгованість за кредитом (разом) станом на 31 березня 2016 року складав 1534,81 грн., що підтверджується розрахунком банку (а.с.5-6).

Від цієї суми слід відрахувати розмір процентів на прострочену та поточну заборгованість за кредитом (разом) станом на 28 квітня 2015 року в сумі 114,07 грн., оскільки вони нараховані поза межами трирічного строку позовної давності, за наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності у даній справі.

Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає зменшенню з 13279,67 грн. до 1420,74 грн. (1543,81 грн. - 114,07 грн.).

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" належить стягнути заборгованість за кредитом станом на 31 березня 2018 року, яка складається з:

- 1802,16 грн. заборгованості за кредитом;

- 1420,74 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом;

- 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а всього належить стягнути 3522,16 грн.

Оскільки позов був заявлений на загальну суму 16650,92 грн., а задоволений на 3522,16 грн., що складає 21,15 % від ціни заявленого позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" належить стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 372,71 грн. - пропорційно задоволених позовних вимог (21,15 % від 1762 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково - розмір стягнення зменшено з 15381,83 грн. до 3522,16 грн., тобто на 11859,67 грн., що складає 77,1 %, з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 належить стягнути 77,1 % від 2643 грн. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, що складає 2037,75 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2018 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини вказаного судового рішення у наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-НОМЕР_2, (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код. ), заборгованість станом на 31 березня 2018 року за кредитним договором б/н від 21.03.2012 року, з якої:

- 1802,16 грн. - заборгованість за кредитом,

- 1420,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а всього 3522,16 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 372,71 грн. судового збору".

В іншій частині рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-НОМЕР_2, (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) 2037,75 грн. в повернення судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 03 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: