РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 569/18819/18

Провадження № 22-ц/4815/408/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство "Райфайзен Банк Аваль",

відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Харечка С.П. від 10 жовтня 2018 року, постановлену в м.Рівне,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2018 року в задоволенні заяви представника АТ "Райффайзен Банк Аваль" Черненко Ю.О. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист порушеного права, шляхом достягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду відсутні.

У апеляційній скарзі АТ "Райффайзен Банк Аваль" покликається на незаконність вказаної ухвали суду в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що висновок суду про те, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих даних про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, є помилковим, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором від 30.05.2007 року, що підтверджується розрахунком заборгованості від 1.06.2018 року.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою його клопотання про забезпечення позову задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не подавався.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за донарахованими відсотками за кредитним договором від 30.05.2007 року в сумі 18415,97 доларів США, що еквівалентно 465241,47 грн.

9.10.2018 року представником позивача подано до суду заяву, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_5, а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1.

В поданій заяві представник позивач вказувала на те, що не вжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки існує велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов'язана довести зв'язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Стверджуючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчиняють дії, які можуть ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення у даній справі.

Крім того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що вказаний житловий будинок перебуває в іпотеці у АТ "Райффайзен Банк Аваль" за іпотечним договором №2312 від 31.05.2007 року та на нього 31.05.2007 року приватним нотаріусом Олинець В.П. накладено заборону на нерухоме майно, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.09.2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль" про забезпечення позову у даній справі.

Доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, не заслуговують на увагу, так як сама по собі наявність спору між сторонами кредитного договору щодо розміру заборгованості не свідчить про ухилення сторони від виконання своїх зобов'язань за договором та від виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.