Справа №442/7619/18
Провадження №2/442/2391/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З а о ч н е

06 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої - судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

12.11.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 131 на вул. Грушевського, 14-а в м. Стебник Дрогобицького району Львівської області.

В обґрунтування позову посилається на те, що згідно договору дарування від 31.10.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, р. №1141 є власницею квартири № 131 на вул. Грушевського, 14-а в м. Стебник Дрогобицького району Львівської області. Право власності на зазначену квартиру нею зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 72233760. В даній квартирі окрім неї ще зареєстрований відповідач, який не проживає у ній з 2016 року, оскільки виїхав за кордон на роботу. Зазначає, що не має можливості звернутись до відповідача з проханням щоб він самостійно знявся з реєстрації у вказаній квартирі, оскільки місце його перебування їй не відоме та засоби звязку з ним у неї відсутні. Водночас, будь-яких домовленостей щодо користування вказаною квартирою між ними не було. Враховуючи те, що факт реєстрації відповідача в її квартирі створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому змушена була звернутись з даним позовом до суду який просить задовольнити.

12.11.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 27.11.2018 року.

Ухвалою від 13.11.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання на 06.12.2018 року, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені нею вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак, на розгляд справи відповідач не зявився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування серії НВА № 873788 від 31.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_3 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за номером інформаційної довідки 72233760 від дати формування 03.11.2016 року.

Згідно будинкової книги на квартиру № 131, на вул. Грушевського, 14-а в м. Стебнику Дрогобицького району Львівської області вбачається, що окрім позивача у вказаній квартирі є зареєстрованим відповідач по справі ОСОБА_2, що також підтверджується довідкою виданою позивачці ОСОБА_1 - ОСББ «Богдана» м. Стебник Львівської області за № 78 від 01.11.2018 року.

Натомість, відповідно до актів складених ОСББ «Богдана» м. Стебник Львівської області від 12.09.2017 року, 15.02.2018 року та 01.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, який зареєстрований в квартирі № 131, в будинку № 14-а на вул. Грушевського в м. Стебник Дрогобицького району Львівської області, не проживає у ній з 2013 року.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, однак 08.10.2018 року такий було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Як роз'яснив Верховний Суд України, право члена сім'ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) згідно зі ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім'ї останнього і перейшла проживати в інше місце.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відповідача ОСОБА_2 у квартирі, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у житлі позивача понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишив, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема, по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 131, в будинку № 14-а, на вул. Грушевського в м. Стебник Дрогобицького району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення суду складено - 06 грудня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3.

Головуюча - суддя: Курус Р.І.