Справа № 188/1598/18
Провадження № 2/188/727/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду відповідно до якого просить усунути перешкодити їй у користуванні та розпорядженні належним їй домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 жовтня 2013 року у порядку спадкування за законом вона стала власницею житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, котрі раніше належали його матері ОСОБА_3.

Восени 2018 року вона вирішила продати вказане домоволодіння та земельну ділянку, але з'ясувалось, що у вказаному домоволодінні ще з 19 квітня 2005 року, тобто ще з того часу, коли була жива її мати, зареєстрований її син - ОСОБА_2.

Вказана обставина перешкоджає їй вирішити питання щодо відчуження її власності.

Вона звернулася до органів міграційної служби з проханням зняти з реєстрації відповідача, але їй повідомили, що такі дії можливо вчинити лише після особистого звернення відповідача до відповідних органів.

Відповідач з початку 2007 року за місцем реєстрації в Україні не проживає. Він проживає і працює у Російській Федерації, а саме у м. Пермь, про що свідчать відмітки у його паспорті громадянина України та акт обстеження матеріально-побутових умов від 23.10.2018 року. З 2007 року відповідач на територію України не приїжджав за адресою АДРЕСА_1 не проживав і житлом, розташованим за вказаною адресою не користувався взагалі.

Приїхати в Україну для зняття реєстрації за зареєстрованим місцем проживання Відповідач не має можливості.

Своїми діями відповідач створює їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні її нерухомим майном, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. З позовом згодний.

Враховуючи обставини справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 18.10.2013 року ОСОБА_1 дійсно належить на праві приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1. (а.с.7).

Відповідно до акту складеного депутатом Петропавлівської селищної ради ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 23.10.2018 року встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований але не проживає за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки виданої Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області №9581 від 29.11.2018 встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але згідно акта депутата Чигвінцева Д.О. складеного 23.10.2018 року, не проживає.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач у визначеному законодавством порядку набула право власності на спірне домоволодіння.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк у разі спору може бути продовжено судом.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше трьох років без поважних причин.

Оскільки наявність реєстрації ОСОБА_4 у спірному домоволодінні позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі, то позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 58-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкодити ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні належним їй домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра