Справа № 428/4440/18
Провадження №2/428/694/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, з урахуванням уточнення позовних вимог, про зменшення розміру аліментів, який визначений рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/2430/17, та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. на місяць, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також про відкликання виконавчого листа у справі №428/2430/17, виданого за заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.11.2017 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.05.2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.11.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у справі № 428/2430/17 було ухвалено заочне рішення, за яким стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти па утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення вказаного рішення сімейний та матеріальний стан позивача значно змінилися. 12.01.2018 року позивач одружився з ОСОБА_7, яка має статус одинокої матері та виховує доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням у справі № 263/15116/17 Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2018 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 аліменти на їх користь та утримання у розмірі 1/10 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожного, починаючи з 17.11.2017 року. Таким чином, на даний час, крім обов'язку утримувати доньку ОСОБА_6, яка на даний час проживає відповідачем, позивач зобов'язаний утримувати ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 та її доньку ОСОБА_8. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2018 року у справі № 263/15116/17 не набрало законної сили, оскільки оскаржується нею в Апеляційному суді Донецької області. Відповідач вважає, що позов про стягнення аліментів з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 подано навмисно, з метою подальшого перегляду рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/2430/17 про стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання дочки ОСОБА_6 Відповідач особисто спілкувалася з бабусею та дідусем відповідача та питала чи подавали вони позовну заяву до суду про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на своє утримання, на що вони повідомили, що жодних позовів не подавали. Крім того, відповідач вказує, що їй не зрозуміло з яких підстав дружина позивача не працює та потребує утримання. При розгляді справи Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було встановлено, що доходи ОСОБА_13 з січня 2017 року по жовтень 2017 року (10 місяців) складає 181761,67 грн., що у середньому складає 18176 грн. на місць, а відповідно довідки - сума доходів ОСОБА_13 щомісячно збільшується (з 12333,84 грн. щомісячно (березень-червень 2017 року); 34056,64 грн. (серпень 2017року); до 24671,76 грн. щомісячно (вересень-жовтень 2017 року). Тобто, при сплаті 1/4 частини від заробітної плати позивача, що становить близько 6000 грн., у позивача залишається приблизно 8000 грн. та за наявності бажання позивача він добровільно може утримувати батьків, бабу з дідом та дружину з дитиною. Відповідач має за мету виростити доньку та надати їй повноцінне життя, як у соціальному так і в матеріальному плані, вона прагне надати їй все найкраще і для цього сама сумлінно працює, тому вимагає від позивача сплачувати аліменти у передбаченому законом порядку. Державою визначений максимальний розмір аліментів, який відповідно до ст. 183 СК України складає 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що становить 14920 грн. Таким чином, позивач захищений законом від надмірної сплати аліментів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, посилаючись при цьому на доводи, викладені у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що їй не відомо чи набрало законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2018 року у справі № 263/15116/17. Позивач їй повідомив, посварився зі своєю дружиною ОСОБА_14 та подав позов про розірвання шлюбу. На даний час вони планують помиритися та відкликати позовну заяву. Крім того, з отриманої довідки про середню заробітну плату відповідача вбачається, що остання щомісяця отримує заробітну плату близько 14000 грн. Позивач на користь відповідача сплачує аліменти у розмірі 6000 грн. щомісяця, тому зменшивши розмір аліментів до 5000 грн., дитина отримає належне матеріальне забезпечення.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково зазначила, що рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2018 року у справі № 263/15116/17 постановою Апеляційного суду Донецької області від 27.06.2018 року скасовано та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовлено у повному обсязі. Крім того, їй відомо, що на даний час позивачем подано позовну заяву до ОСОБА_14 про розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.04.2017 року шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 753 від 05 жовтня 2013 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) розірвано.

У відповідності до заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.11.2017 року у справі № 428/2430/17 ухвалено стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 13.02.2018 року.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-НО №478579 від 12.01.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 12.01.2018 року. Прізвище чоловіка та дружити після реєстрації шлюбу: ОСОБА_4.

ОСОБА_7 має доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №509696 від 14.06.2013 року.

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №7 від 20.10.2017 року відомості про батька ОСОБА_8 зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

У відповідності до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2018 року у справі №263/15116/17 cтягнено з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11, аліменти на їх користь та утримання у розмірі 1/10 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожного, починаючи з 17 листопада 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 27.06.2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2018 року скасовано та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовлено у повному обсязі.

У відповідності до копії довідки Головного управління ДФС у Луганській області № П-1897;14/12-32-05-02-23 від 23.11.2018 року середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 складає 14395,08 грн.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У відповідності до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судом встановлено, що позивач є батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. На її утримання відповідач за рішенням суду від 14.11.2017 року сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Аліменти на утримання будь-яких інших осіб позивач не сплачує.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2018 року у справі №263/15116/17, яке позивач зазначав як підставу для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання доньки - ОСОБА_6, скасовано постановою Апеляційного суду Донецької області від 27.06.2018 року та у задоволенні позовних вимог про стягнення з позивача аліментів відмовлено у повному обсязі.

Позивач у своєму позові зазначає, що 12.01.2018 року одружився з ОСОБА_7, яка має статус одинокої матері та виховує доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Проте, в судовому засіданні підтверджено представником позивача, що наразі на розгляді у суді перебуває позов про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що матеріальний стан позивача не змінився, а тому відповідно до ст. до ч. 1 ст. 192 СК України немає підстав для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд звертає увагу на те, що позивач уточнив заявлені позовні вимоги та фактично просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з частки від свого доходу на тверду грошову суму, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є правом тільки одержувача аліментів.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття судового рішення апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 04.12.2018 року.

Суддя Т. С. Журавель