Справа № 716/1785/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Стрільця Я.С.

за участю секретаря - Климус Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, до територіальної громади с.Веренчанка в особі Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с.Веренчанка в особі Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом. Посилається на те, що 15.08.2014 року померла її мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 17, розташованого по вул. Українська в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно ОСОБА_3 згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 16.10.2012 року заповіла їй. Інших спадкоємців за заповітом не має.

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що спадщину після смерті матері прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за ОСОБА_3

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Представники позивача територіальної громади с.Веренчанка в особі Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності.

Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.08.2014 року в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області померла ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №137714 від 19.08.2014 року (а.с.10). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок № 17, розташований по вул. Українські в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно ОСОБА_3, згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 16.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі №209, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, померла заповіла позивачу ОСОБА_1 Інших спадкоємців за заповітом не має.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 спадщину вчасно прийняла, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №39538841 від 04.02.2015 року (а.с.22) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.10.2018 року (а.с.24).

З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №39538841 від 04.02.2015 року (а.с.22), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_3, що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 24).

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул.Українські,17 в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав ОСОБА_3, яка померла 15.08.2014 року, що підтверджується довідкою виконкому Веренчанської сільської ради №2029 від 12.09.2018 року (а.с. 25), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.12-17).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

Згідно довідки виконкому Веренчанської сілсьької ради №2019 від 12.09.2018 року (а.с.25) та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.12-17), житловий будинок розташований в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Українська побудований за власні кошти, не є колгоспним двором, будівельний паспорт не виготовлявся, правовстановлюючі документи на нього не видавались.

В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 12-17). Згідно довідки про вартість майна, виданої ТОВ "Експертний Знавець" (а.с.17) його вартість становить 78860 (сімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят ) гривень 00 копійок.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 4,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Українській,17 загальною площею 42,40 м. кв., житловою площею 22,30 м.кв. і складається з: житлового будинку під літ. «А»; літньої кухні під літ. «Б.»; сараю під літ. «В»; сараю під літ. «Г»; сарай під. літ. «Д», вбиральні під літ. «Е», огорожі під №1, ворота з хвірткою під літ.№2, огорожі під №3, хвіртки №4 колодязя під №5, всього інвентаризаційною вартістю 78,860,00 грн., в порядку спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 15.08.2014 року в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п'ятого та п.15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2018 року

Суддя Я.С.Стрілець