Справа № 346/3094/18
Провадження № 2/346/1647/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря Максим'юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно ,-

встановив:

Позивачка, звернувшись до суду з вищевказаним позовом вказала, що будинок АДРЕСА_1 в селі Угорники Коломийського району Івано-Франківської області було зареєстровано за ОСОБА_7, як головою колгоспного двору. Згідно довідки Угорницької сільської ради членами даного колгоспного двору були ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а тому будинок згідно вимог ст. 123 ЦК України в ред. 1963 року, належав їм по 1/2 частці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилося спадкування за законом, так як заповіту спадкодавець не склав.

Зазначає, що дружина ОСОБА_9 проживаючи на час відкриття спадщини в будинку, частка якого ввійшла до складу спадкової маси, вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а тому згідно вимог ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вважається такою, що прийняла спадщину і 1/2 частка будинку, що належала ОСОБА_8 перейшла у її власність, а тому будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. АДРЕСА_2 в селі Угорники Коломийського району став належати їй в цілому.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла та після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, згідно якого спадкодавець належний їй будинок з господарськими спорудами розташований по вулиці АДРЕСА_2 в селі Угорники Коломийського району заповіла в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_10. Згідно довідки Угорницької сільської ради в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_9 вступив її син ОСОБА_10, який взяв під охорону спадкове майно, здійснював догляд за будинком, обробляв земельну ділянку, сплачував всі необхідні платежі.

Вказує, що після смерті ОСОБА_9 вона, позивач домовилася із своїм дядьком ОСОБА_10 та двоюрідним братом ОСОБА_5, на користь яких було складено заповіт, про купівлю у них спадкового будинку. 11 серпня 2003 року вона передала ОСОБА_10 обумовлену вартість будинку АДРЕСА_1 в селі Угорники Коломийського району Івано- Франківської області, яка дорівнювала на той час 4700 доларів США , а він частину грошей передав ОСОБА_5, а будинок та ключі від нього передав їй. По домовленості, за частину переданих їм коштів ОСОБА_10 та ОСОБА_5 повинні були оформити спадщину та посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу будинку.

З серпня 2003 року вона, позивач користується будинком АДРЕСА_1 в селі Угорники, підтримує його, ремонтує, сплачує всі необхідні платежі, однак до даного часу згідно закону не являється його власником.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер, так і не оформивши спадщини та не посвідчивши договір купівлі-продажу будинку.

Як тепер позивачці стало відомо, ОСОБА_5 взагалі не подав заяви про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв її. Не дивлячись на те, що вона, позивач передала ОСОБА_12 та ОСОБА_5 гроші, а ОСОБА_10 та ОСОБА_5 передали їй будинок, договір купівлі-продажу вона посвідчити не може.

Укласти договір у письмовій формі та нотаріально посвідчити вона не мложе, так як ОСОБА_10 помер, а ОСОБА_5 не заперечуючи факту продажі їй будинку, нотаріально посвідчити договір не може, так як не бажає (і не може) оформити своє право на спадкове майно.

Вказує, що не може в даний час нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу та провести державну реєстрацію. Оскільки відкрито заволоділа цим майном і з серпня 2003 року, протягом майже п'тнадцяти років добросовісно, відкрито, безперервно володіє будинком, сплачує необхідні податки, обробляє земельну ділянку, тому відповідно до статті 344 ЦК України,вважає, стала власником будинку АДРЕСА_1 в селі Угорники Коломийського району.

Окрім цього вказує на те,що є свідоцтво про право на спадщину, який за життя посвідчила ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 (а.с.47). Однак даний позов втратив свою силу, оскільки померла за життя посвідчила інший заповіт.

Просить суд визнати за нею , ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, позначений літерою А з господарськими будівлями і спорудами: стайня В, вбиральня З, криниця № 1, огорожа № 2-3, що розташовані в селі Угорники АДРЕСА_3 Коломийського району за набувальною давністю

В судове засідання позивач та її представник подали письмове клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти позовних вимог не заперечили та визнали їх в повному обсязі.

Суд, розглянувши письмові клопотання позивачки та її представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 57385 від 15.11.2016 року будинок АДРЕСА_1 в селі Угорники Коломийського району Івано-Франківської області зареєстровано за ОСОБА_7, як головою колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.12.1988 року Виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 239 від 09.11.1988 року. Нерухоме майно складається з житлового будинку А, стайні В, вбиральні З, криниці № 1, огорожі № 2-3(а.с.16).

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку були зареєстровані : голова двору- ОСОБА_13 та дружина голови двору ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою Угорницької сільської ради Коломийського району № 1102 від 27.06.2018 (а.с.11)

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві були зареєстровані та проживали голова двору ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_9 , то їх частки у вказаному майні рівні та відповідно становили по 1/2 частині спірного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 зроблено запис № 4 (а.с.6) . Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина за законом, так як заповіту спадкодавець не склав.

ОСОБА_9 проживаючи на час відкриття спадщини в будинку, частка якого ввійшла до складу спадкової маси, вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а тому згідно вимог ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вважається такою, що прийняла спадщину і 1/2 частка будинку, що належала ОСОБА_8 перейшла у її власність (ст. 548 ЦК України), а тому будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. АДРЕСА_2 в селі Угорники Коломийського району став належати їй в цілому.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01 лютого 2003 року зроблено запис за № 4 (а.с.7)

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим 13 грудня 2002 року секретарем Угорницької сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 404, згідно якого спадкодавець належний їй жилий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вулиці АДРЕСА_2 в селі Угорники Коломийського району заповіла в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_10(а.с.9).

Згідно довідки Угорницької сільської ради в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_9 вступив її син ОСОБА_10, який взяв під охорону спадкове майно, здійснював догляд за будинком, обробляв земельну ділянку, сплачував всі необхідні платежі.(а.с.11)

Як зазначила позивач, після смерті ОСОБА_9 вона домовилася із своїм дядьком ОСОБА_10 та двоюрідним братом ОСОБА_5, на користь яких було складено заповіт, про купівлю у них спадкового будинку АДРЕСА_1 в селі Угорники Коломийського району Івано- Франківської області, за 4700 доларів США , а ОСОБА_10 частину грошей передав ОСОБА_5, а будинок та ключі від нього передав позивачу. В матеріалах справи є розписка про те,що ОСОБА_10 отримав 4700 дол.США від ОСОБА_1, позивачки по справі, за продаж їй будтинку в АДРЕСА_4 Коломийського району (а.с.18).

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_9 з серпня 2003 року по сьогоднішній день вона взяла під охорону спадкове майно , яке знаходиться по вул. АДРЕСА_2 с. Угорники , здійснює догляд за будинком , обробляє земельну ділянку , сплачує всі необхідні податки і платежі , заборгованості по сплаті не має , що підтверджується довідкою Угорницької сільської ради № 1124 від 03.07.2018 року(а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер, про що ІНФОРМАЦІЯ_3 складено відповідний актовий запис № 28 (а.с.7) Заповіт від імені померлого ОСОБА_10 у виконкомі Угорницької сільської ради не посвідчувався , що підтверджується довідкою(а.с.13)

ОСОБА_5 не подавав заяви про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв її. Позивач стверджує що передала ОСОБА_12 та ОСОБА_5 гроші, а ОСОБА_10 та ОСОБА_5 передали їй будинок, однак договір купівлі-продажу вони не посвідчили.

Відповідачі подали до суду письмові клопотання, в яких визнали позовні вимоги, відповідно визнають ті обставини, які описує в своїх позовних вимогах позивачка.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 656 ч. 1 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі- продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору. Однак, відповідно до вимог статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Укласти договір у письмовій формі та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу та провести державну реєстрацію спірного майна позивач не може, так як ОСОБА_10 помер, а ОСОБА_5 не може оформити своє право на спадкове майно.

Без державної реєстрації відповідно до вимог статті 331 ЦК України позивач ОСОБА_1 не являється власником будинку, а тому обмежена у користуванні правами власника.

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Оскільки позивач відкрито заволоділа цим майном на законних підставах і з серпня 2003 року, протягом п'ятнадцяти років добросовісно, відкрито, безперервно володіє будинком, сплачує необхідні податки, обробляє земельну ділянку, відповідачі цього факту не заперечують, тому відповідно до статті 344 ЦК України стала власником будинку АДРЕСА_5

Факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стверджується довідками сільської ради, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу.

Та обставина, що позивач добросовісно заволоділа будинком з господарськими будівлями і спорудами підтверджується розпискою ОСОБА_10 (а.с.18) та довідкою сільської ради від 3.07.2018 року №1124 (а.с.14), що не заперечують відповідачі своїми письмовими клопотаннями про визнання вимог позовної заяви.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає.

Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження,зазначивши про це у окремій заяві. У разі визнання позивачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог. Відповідачі подали до суду письмові клопотання, в яких визнають позовні вимоги в повному обсязі (а.с.35,37,41,4243.

Згідно висновку про оцінку вартості майна (а.с.23), вартість житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою с.Угорники, вул.Калініна,42 (теперішня назва Левади) Коломийського району Івано-Франківської області становить - 60060 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність їх задоволення.

На підставі ст.16,328,344,346,347,392,1217,1258,1261,1268 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику в справах про спадкування», Інформаційним листом ВССУ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування 4-753/0/4-13 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» та керуючись ст.ст. 206 ч.1, 239, 247ч.2, 263, 264, 265, 268ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, позначений літерою А з господарськими будівлями і спорудами: стайня В, вбиральня 3, криниця № 1, огорожа № 2-3, що розташовані в АДРЕСА_6 Коломийського району Івано-Франківської області за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 3 грудня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.