ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

м.Суми

Справа №587/15/17

Номер провадження 22-ц/788/695/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ПРОВІДНА»,

позивач за зустрічним позовом - Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ПРОВІДНА»,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на рішення Сумського районного суду Сумської області у складі судді Степаненка О.А. від 18 жовтня 2017 року, ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 пред'явив до суду даний позов, обґрунтовуючи вимоги тим, що 06 березня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mersedes ML 270 державний реєстраційний номер ТV 560 СЕ під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ВАЗ 21112, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1

За фактом дорожньо-транспортної пригоди було розпочате кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 286 КК України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження: закритий перелом криши вертлюжної впадини з підвивихом стегна справа. Ним були понесені витрати на лікування в сумі 2698 грн 71 коп.

Також в результаті дорожньо-транспортної пригоди прийшов в технічну непридатність його автомобіль. Розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, складає 87707 грн 55 коп.

Крім того, ОСОБА_1 були понесені витрати з оплати послуг по транспортуванню автомобіля в розмірі 1350 грн.

Пошкодженням одягу та телефону, який не підлягає ремонту, завданий збиток у розмірі 8243 грн 74 коп.

Обов'язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» (далі - Страхова Компанія «ПРОВІДНА»).

На підставі викладеного позивач просив стягнути зі страхової компанії 2698 грн 71 коп. витрат на лікування, 50000 грн відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу, 5000 грн відшкодування моральної шкоди; просив стягнути з ОСОБА_2 47301 грн 29 коп. матеріальної шкоди, завданої його майну, що не покривається страховим відшкодуванням, 50000 грн відшкодування моральної шкоди.

Страхова компанія «Провідна» звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів. Свої вимоги мотивувала наступним.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 01 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винною за ч.1 ст. 286 КК України, цивільний позов задоволено частково. Вирішено стягнути зі Страхової Компанії «Провідна» на користь ОСОБА_1 50000 грн матеріальної шкоди, 2698 грн 71 коп. в рахунок відшкодування шкоди завданої здоров'ю, 5000 грн моральної шкоди. Страховою Компанією «Провідна» було перераховано на користь ОСОБА_1 57698 грн 71 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 20 грудня 2016 року вирок Сумського районного суду від 01 лютого 2016 року скасовано в частині цивільного позову і призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Посилаючись на ту обставину, що в діях обох водіїв автомобілів наявна невідповідність Правилам дорожнього руху, то розмір страхового відшкодування не може бути більшим 25755 грн 13 коп., з яких: 24500 грн. - за пошкоджений транспортний засіб, 1195 грн 36 коп. - в рахунок відшкодування шкоди завданої здоров'ю, 59 грн 77 коп. - моральної шкоди. Однак судом при розгляді кримінальної справи поспішно без належної оцінки доказів ухвалено рішення про повне задоволення позовних вимог, що призвело до безпідставного отримання ОСОБА_1 31943 грн 58 коп.

В подальшому страхова компанія уточнила свої вимоги, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконав обов'язків, передбачених ст. 35 та 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і тому виключається можливість у виплаті страховиком відшкодування, отже, сплачені кошти підлягають поверненню.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2018 року стягнуто зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_1 50000 грн. шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 2698 грн 71 коп. витрат на лікування, 5000 грн моральної шкоди, а всього 57698 грн 71 коп.

Рішення суду в цій частині не підлягає зверненню до виконання у зв'язку з його повним виконанням відповідачем - Страховою Компанією «Провідна».

Додатковим рішенням Сумського районного суду від 03 травня 2018 року відмовлено у задоволенні позову Страхової компанії «Провідна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовані тим, що розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, його витрати на лікування підтверджуються належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача. Також судом визначений співмірний з доведеними моральними переживаннями, перенесеним фізичним болем та порушенням на певний час звичного способу життя розмір компенсація моральної шкоди.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 03 травня 2018 року справу в частині позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і прийняттям її судом.

У квітні 2018 року Страхова компанія «Провідна» подала апеляційну скаргу на судове рішення, в якій просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував: недотримання ОСОБА_1 встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку звернення потерпілого, який має право на отримання страхової виплати, до страховика; висновку автотоварознавчої експертизи, яким визначено, що ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення; відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу суттєво перевищує його ринкову вартість, тому відшкодуванню в такому випадку підлягає лише різниця між вартістю транспортного засобу до та після пошкодження. При визначенні розміру страхового відшкодування судом не врахований розмір франшизи. Позивачем не підтверджені в повній мірі заявлені витрати на лікування, крім того ним пропущений трирічний строк звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Заявник звертає увагу на встановлену Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пропорційність між виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю та моральною шкодою, яку не урахував суд ухвалюючи рішення. Крім того, судом була безпідставно не застосована стаття 1188 ЦК України, яка регламентує відшкодування шкоди , завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржене рішення є законним, обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

ОСОБА_2 письмового відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Страхової компанії «Провідна» - ОСОБА_3, пояснення ОСОБА_1, його представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення не відповідає зазначеним вимогам закону в повній мірі.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 06 березня 2015 року близько 14 год. 20 хвилин ОСОБА_2 на власному автомобілі Mersedes ML 270 державний реєстраційний номер ТV 560 СЕ, рухаючись на автодорозі «Київ Суми - Юнаківка» в напрямку м. Суми, знехтувала безпекою дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралася з керуванням транспортного засобу, втратила контроль над його рухом, в результаті чого автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, де в подальшому відбулося зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21112, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1

В внаслідок дорожньо-транспротної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, також були завдані механічні пошкодження автомобілю, які призвели до його технічної непридатності.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 01 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначено покарання. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 зі Страхової Компанії «Провідна» 50000 грн. - матеріальної шкоди, 2698 грн 71 коп. - в рахунок відшкодування шкоди завданої здоров'ю, 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;

з ОСОБА_2 32707 грн 55 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди майну, 15000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1000 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу (а.с.16-18 том 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 20 грудня 2016 року вирок Сумського районного суду від 01 лютого 2016 року скасовано в частині вирішення цивільного позову і призначено новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 24 -25 том 1).

В іншій частині вирок набрав законної сили.

Обов'язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в Страховій компанії ПрАТ «СК «Провідна» (страховий поліс АІ№2403849) (а.с. 199 том 1).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до Страхової Компанії «Провідна» та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована, а тому завдані збитки у межах, визначених Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", підлягають стягненню зі Страхової Компанії «Провідна».

Відповідно до частин 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України, у встановленому судом розмірі. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. 33.1.3. п 33.1 статті 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

П.п. 33.3. цього Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Статтею 33-1 цього ж Закону визначено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або

документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Згідно зі статтею 35 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Цією ж нормою передбачені вимоги до заяви та необхідні додатки до неї.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що ОСОБА_1 не виконав обов'язків, передбачених статтями 33-1 та 35 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", а тому наявні підстави для відмови у виплаті відшкодування відповідно до вимог статті 37 цього закону, з підстав:

- невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги з наступних підстав.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що після ДТП він разом з ОСОБА_2 з'явився до відділення Страхової Компанії «Провідна» у м. Суми, де остання написала заяву про страхове відшкодування. ОСОБА_1 поцікавився у співробітника страховика чи потрібні якісь заяви або пояснення від нього, запропонував до огляду пошкоджений транспортний засіб, проте співробітник вказав, що жодних заяв не потрібно.

Крім того Страховою Компанією «Провідна» не надано до суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх обов'язків, передбачених Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" і це призвело до неможливості встановити Страховою Компанією «Провідна» факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставини її настання або розміру заподіяної шкоди.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом в рамках кримінального провадження в межах року від дня, коли сталася дорожньо-транспортна пригода.

За таких обставин Страхова Компанія «Провідна» не була позбавлена можливості провести необхідні огляди пошкодженого майна, отримати та дослідити документи необхідні для визначення суми страхового відшкодування, провести відповідні розрахунки.

Посилання апелянта на правові позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України в ухвалі від 15 березня 2017 року по справі №743/1620/15-ц, ухвалі від 23 березня 2016 рок по справі №6-36649ск15, не узгоджуються з матеріалами справи, яка перебуває на розгляді, оскільки у справі №743/1620/15-ц висновки касаційного суду стосуються пропуску позивачем строку позовної давності, а у справі №6-36649ск15 - правомірної відмови у здійсненні страхового відшкодування з підстав неподання потерплим заяви про страхове відшкодування шкоди, заподіяної його майну впродовж одного року.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги Страхової компанії «Провідна» на ту обставину, що згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №16 від 11 серпня 2015 року в діях водія автомобіля Mersedes ML 270 ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам 12.1, 12.4, 11.3 Правил дорожнього руху України з яких невідповідність вимогам п.12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв'язку з виникненням ДТП. Водій автомобіля Mersedes ML 270 мав технічну можливість попередити зіткнення.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21112 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля ВАЗ 21112 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, яка знаходиться у причинному зв'язку з виникненням ДТП. Водій автомобіля ВАЗ 21112 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України ( а. 96-100 том 1 кримінального провадження).

За таких обставин наявні достатні підстави для визначення розміру відшкодування заподіяної шкоди між учасниками ДТП пропорційно кількості порушень Правил дорожнього руху України, не виконання яких знаходиться в причинному зв'язку з виникненням ДТП. Враховуючи, що водій автомобіля Mersedes ML 270 ОСОБА_2 порушила три пункти Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля ВАЗ 21112 ОСОБА_1 - один, то розмір заподіяної шкоди підлягає відшкодуванню з вирахуванням відповідно 75% та 25% суми, що підлягає компенсації.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи №864 від 31 серпня 2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого в наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу ВАЗ 21112 складає 169957 грн 40коп. та перевищує ринкову вартість автомобіля, яка становить 87707 грн 55 коп. (а. 117-119 том 1 кримінального провадження). За таких обставин заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що розмір відшкодування шкоди ОСОБА_1 має розраховуватись виходячи з різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на його евакуацію.

Висновком автотоварознавчої експертизи від 13 листопада 2018 року визначена ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21112 з урахуванням пошкоджень станом на 31 серпня 2015 року, яка складає 8459 грн 03 коп. (а.с. 26-28 том 2).

Тобто розмір завданої ДТП шкоди становить 79248 грн 52 коп. (87707 грн 55 коп. - 8459 грн 03 коп.) З урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_2 відшкодувала ОСОБА_1 37707 грн 55 коп., залишок невідшкодованої шкоди становить 41540 грн 97 коп.

Крім того, судом першої інстанції при стягненні страхового відшкодування не враховано, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від АІ№2403849 передбачена франшиза у розмірі 500 грн, розмір страхового відшкодування не був зменшений на суму франшизи (а.с. 199 том 1).

Враховуючи, вимоги п. 36.3 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та допущене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України, яке знаходиться у причинному зв'язку з подію ДТП розмір завданої шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком, зменшується на 25%.

З вирахуванням розміру франшизи та зменшення суми відшкодування в наслідок допущення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України підлягає відшкодуванню Страховою компанією «Провідна» на користь ОСОБА_1 майнова шкода у розмірі 30780 грн 72 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску трирічного строку звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату витрат на лікування не заслуговують на увагу, оскільки страховий випадок стався у 2015 році і цього ж року ОСОБА_1 був заявлений позов про їх відшкодування.

Але посилання апелянта на ту обставину, що до витрат на лікування безпідставно включені благодійні внески є обґрунтованим, оскільки статтею 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Апеляційний суд дійшов висновку необхідність виключити з витрат на лікування благодійні внески, отже зі страховика підлягають стягненню лише підтверджені витрати на лікування у розмірі 2390 грн 71 коп. за вирахуванням 25%, що у підсумку становить 1793 грн 03коп. (2390 грн 71 коп. - 25%)

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

За таких обставин розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1, яка підлягає стягненню зі страховика, з вирахуванням 25% її розміру становить 67 грн 23 коп (1793 грн 03 коп. х 5% - 25%).

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення зі Страхової Компанії «Провідна» страхового відшкодування у розмірі 57698 грн 71 коп. є передчасними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольняє частково, рішення суду першої інстанції від 18 жовтня 2018 року та додаткове рішення від 03 травня 2018 року скасовує і ухвалює нове рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

У зв'язку з частковим задоволенням позову ОСОБА_1, підлягає частковому задоволенню і зустрічний позов СК «Провідна» шляхом стягнення на користь останньої з ОСОБА_1 25057 грн. 73 коп. (57698,71 грн. -32640,98 грн.) безпідставно отриманих коштів згідно вимог ст. 1212 ЦК України.

Понесені по справі судові витрати підлягають відшкодуванню кожною із сторін пропорційно до задоволених вимог згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 року скасувати.

Додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 травня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_1 30780 грн 72 коп. на відшкодування майнової шкоди, 1793 грн 03 коп. витрат на лікування та 67 грн 23 коп. моральної шкоди, а всього 32640 грн 98 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Апеляційного суду Сумської області в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 32640 грн 98 коп. не підлягає зверненню до виконання в зв'язку зі сплатою цієї суми Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» за скасованим попереднім рішенням.

Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» 25057 грн 73 коп. надмірно сплаченого страхового відшкодування.

В іншій частині позову Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на користь держави судовий збір у розмірі 724 грн 10 коп. за розгляд первісного позову в суді першої інстанції.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України сплачений судовий збір за розгляд зустрічного позову в суді першої інстанції у розмірі 694 грн 88 коп.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України сплачений судовий збір за апеляційний перегляд у розмірі 1876 грн 18 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 980 грн 45 коп. понесені ним під час апеляційного перегляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик