Справа №560/1566/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 ТетяниАндріївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Осова по вул. Грушевського, 40, Дубровицького району Рівненської області, шляхом спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер 18 березня 2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2017 року помер її чоловік ОСОБА_5, який за життя мав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Осова по вул. Грушевського, 40, Дубровицького району Рівненської області. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, оскільки заповіту він не залишав. Саме як спадкоємець першої черги за законом, вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляла і свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець є власником житлового будинку, що розташований в с. Осова по вул. Грушевського, 40, Дубровицького району Рівненської області. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на спадкодавця та внести дані про нього, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно, уже неможливо у зв'язку з його смертю.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали.

Від відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі та надала нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №198304 (а.с.8), ОСОБА_5 помер 18 березня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис за №05.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Згідно довідки №496/01-09 від 29 листопада 2017 року, виданої приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу ОСОБА_6 вбачається, що після смерті ОСОБА_5, який помер 18 березня 2017 року, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.9).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 фактично належав житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Грушевського, 40 в с. Осова, Дубровицького району, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою Осівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області за №919 від 06 листопада 2017 року (а.с.11).

Оскільки на день смерті чоловіка ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_1 проживала разом із ним в будинку останнього до дня його смерті та продовжує проживати там і на даний час, що підтверджується довідкою №865 від 11 жовтня 2017 року, виданою Осівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.12), ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину.

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок, збудований в 1971 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок №40 по вул. Грушевського в с. Осова, Дубровицького району, хоча і не здійснив його державну реєстрацію.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_5 є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_7 згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула право власності на нього.

Керуючись статтями 328, 346, 392, 1216, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 200, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Осова по вул. Грушевського, 40, Дубровицького району Рівненської області, шляхом спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер 18 березня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 10 грудня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_8