БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1634/18, cправа № 361/1607/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» листопада 2018 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4;

за участю: представника позивача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України - ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_3 -

ОСОБА_7;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» (далі АТ «Укрексімбанк») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить в рахунок погашення наявної заборгованості станом на 22 лютого 2018 року за кредитним договором № 28807С127 від 06 липня 2007 року у розмірі 5 079 658 грн. 24 коп. звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 28807Z143 від 06 липня 2007 року, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, 06 липня 2007 року та зареєстрованого у реєстрі за № 2487к, а саме земельну ділянку, площею 0,2162 га, кадастровий номер: :01:038:0033, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка; визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження субєктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України; стягнути із відповідача на свою користь понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначається про те, що 06 липня 2007 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 28807С127, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 320 000 США 00 центів США для оплати поточних потреб строком до 06 липня 2014 року.

Відповідно до пункту 2.2.1 кредитного договору позичальник щомісячно сплачує банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі процентної ставки, яка визначається наступним чином LIBOR (12m)+8,67 %, але не нижче 14,00 % річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 липня 2007 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 28807Z143, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі № 2487 к, за умовами вказаного договору банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,2162 га, кадастровий номер: :01:038:0033, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка.

Згідно із пунктом 5 Додаткової угоди № 14 від 12 грудня 2014 року до кредитного договору банком надано позичальнику кредит у сумі 2 716 533 грн. 27 коп. строком до 06 липня 2019 року для придбання позичальником на міжбанківському валютному ринку України доларів США для погашення кредиту в доларах США за кредитним договором.

Відповідно до пунктів 2.4.1, 2.6.2 кредитного договору позичальник зобовязаний погасити кредит у валюті кредиту у строки та в сумах, визначених графіком погашення кредиту, що є обовязковим для виконання відповідачем. Банк має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших платежів за кредитним договором у разі невиконання останнім будь-яких зобовязань за кредитним договором. Станом на 22 лютого 2018 року зобовязання позичальника залишаються невиконаними, заборгованість становить 5 079 658 грн. 24 коп., з яких: заборгованість за кредитом 2 435 975 грн. 18 коп.; заборгованість за процентами 1 621 200 грн. 00 коп.; пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом) 670 840 грн. 73 коп.; пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами 351 642 грн. 33 коп.

Крім того, вказується, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року у справі № 369/4881/17 із ОСОБА_4 на користь банку стягнуто заборгованість у розмірі 4 256 597 грн. 00 коп.

У звязку із невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором у позивача наявні правові підстави для звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, з метою погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором.

У судовому засіданні представник позивача публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 позов не визнав, пояснив, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними, так як відповідач у добровільному порядку готовий передати позивачу земельну ділянку, що є предметом іпотеки. Вважає, що позивач скористався своїм правом достроково погасити кредит, при цьому права збільшувати обсяг заборгованості та нараховувати проценти не має. Вимога про стягнення судового збору також є необґрунтованою, так як між сторонами фактично відсутній предмет спору, відповідач жодним чином не перешкоджає позивачу у реалізації його права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить у позові відмовити.

Судом до участі у даній справі залучено третю особу ОСОБА_4

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, направила до суду листа, в якому просила розглянути дану справу у її відсутність та відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» (правонаступником якого є АТ «Укрексімбанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 320 000 доларів 00 центів США з кінцевою датою погашення

06 липня 2014 року. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності.

Відповідно до пункту 2.2.1 позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m)+8,67 %, але не нижче 14,00 % річних.

Згідно із пунктом 2.3.1 кредит надається у готівковій формі. Платежі за кредитом здійснюються у доларах США з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника № 6580 у ВАТ «Укрексімбанк»

Відповідно до пункту 2.4.1 кредитного договору позичальник зобовязався погасити кредит на рахунок, вказаний у пункті 2.3.1 цього договору згідно з Графіком надання та погашення Кредиту за договором.

Пунктами 2.4.2, 2.4.4 кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у Графіку надання та погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі та підлягає сплаті на рахунок у ВАТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313. У разі порушення термінів погашення кредиту, зазначених у Графіку надання та погашення кредиту за договором, банк переносить прострочену частину заборгованості за кредит на рахунок прострочених кредитів.

Згідно із пунктами 2.5.1, 2.5.2 кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 2.2.1 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду кожного місяця на рахунок у ВАТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць.

У разі порушення строку сплати процентів за кредитом, зазначеного в п. 2.5.1 цього договору, банк переносить заборгованість за несплаченими процентами за кредитом на рахунок прострочених процентів за користування кредитом.

Починаючи з 18 листопада 2008 року по 12 грудня 2014 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_4 укладалися додаткові угоди до кредитного договору № 28807С127 від

06 липня 2007 року за умовами яких сторони вносили зміни до вказаного кредитного договору.

Так, у додатковій угоді № 14 до кредитного договору № 28807С127 від 06 липня 2007 року АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_4 погодили та внесли зміни до кредитного договору

№ 28807С127 від 06 липня 2007 року, в якій п. 2.1 кредитного договору виклали в наступній редакції «п. 2.1 відповідно до положень та умов цього договору банк надає позичальнику кредит у сумі 320 000 доларів США з кінцевою датою погашення до 16 липня 2019 року для оплати поточних потреб; кредит в сумі 2 716 533 грн. 27 коп. з кінцевою датою погашення 06 липня

2019 року на придбання позичальником на міжбанківському валютному ринку України доларів США для погашення кредиту в доларах США за цим договором. Кредит в гривні надається виключно для купівлі позичальником доларів США на міжбанківському валютному ринку України з наступним їх направленням на погашення кредиту в доларах США за цим договором». Пункт 2.2.1 пункту 2.2 кредитного договору змінено та викладено в редакції « 2.2.1 позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним шляхом: - за користування кредитом в доларах США - 12,00 % річних; за користування кредитом в гривні - 21,00 % річних».

З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2017 року між відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 28807Z143, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі за № 2488к, за яким забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору від 06 липня

2007 року № 28807С127.

25 червня 2014 року та 12 грудня 2014 року до іпотечного договору внесено зміни.

Відповідно до пункту 1.3 предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобовязань боржника є нерухоме майно земельна ділянка, площею 0,2162 га, кадастровий номер: :01:038:0033, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка.

Згідно із пунктом 1.6 іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання боржником відповідних положень кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 2.1.5 кредитного договору передбачено, що іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають із кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, витрати повязані з предявленням вимоги за основним зобовязанням і звернення стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки за страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобовязання чи умов цього договору.

Згідно із пунктом 2.2.2 у разі порушення зобовязання за кредитним договором та/або умов цього Договору банк повинен надіслати боржнику та/або іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення (в тому числі дострокове) на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Положення цього пункту не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Пунктами 5.1, 5.2 іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань іпотекодавцем, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2016 року боржнику ОСОБА_4 направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості. Вказана вимога отримана боржником 25 березня 2016 року.

20 липня 2016 року поручителю ОСОБА_3 направлено вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором від 06 липня 2007 року № 28807С127. 09 серпня 2016 року ОСОБА_3 отримав вимогу.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року із ОСОБА_4 на користь АТ «Укрексімбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 06 липня 2007 року у розмірі 4 256 597 грн. 03 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Заявляючи дані вимоги позивач зазначає, що станом на 22 лютого 2018 року у боржника ОСОБА_4 виникла заборгованість у розмірі 5 079 658 грн. 24 коп. (яка складається із заборгованості за кредитом 2 435 975 грн. 18 коп.; заборгованості за процентами

1 621 200 грн. 00 коп.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом) 670 840 грн. 73 коп.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами

351 642 грн. 33 коп.) у рахунок погашення якої просить звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Разом з тим, суд зазначає, що звертаючись до ОСОБА_4 із вимогою про дострокове погашення заборгованості банк змінив строк виконання зобовязання, а саме зобовязав протягом 60 календарних днів з дня отримання цієї вимоги здійснити погашення всієї заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 15 березня 2016 року становить - 3 188 297 грн.

42 коп. Таким чином, позивач скористався наданим йому правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 2.6.2 кредитного договору вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Таким чином, після направлення боржнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі ЗУ «Про іпотеку») іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У статті 12 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обовязків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобовязання.

Згідно зі статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до статті 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки у звязку із невиконанням чи неналежним виконання забезпеченого іпотекою зобовязання, а також права на задоволення його вимог за рахунок предмету іпотеки не заперечує, таким чином у даному випадку відсутній предмет спору. Права позивача відповідачем у жодний спосіб не порушені, а тому і не підлягають захисту у судовому порядку.

Крім того, частиною першою статті 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У порушення вищезазначених вимог закону позивачем взагалі не зазначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а визначення ціни саме у грошовому вираженні є необхідною умовою для правильного застосування статті 39 Закону України «Про іпотеку». При цьому суд позбавлений можливості самостійно визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що унеможливлює вирішення питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на те, що позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Антоновича, будинок № 127; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00032112);

відповідач - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин