РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 586 грн. 57 коп. та моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

Позовна заява представником позивача ОСОБА_2 мотивована тим, що 09.01.2018 року, позивач ОСОБА_1 о 21 год. 50 хв., повертаючись додому від сестри, яка проживає по АДРЕСА_2, вийшовши з її будинку на вулицю, побачила собаку, потенційно небезпечної породи « Пітбуль», яка була на вулиці, відв'язана, без намордника, вела себе дуже агресивно, гарчала та гавкала на неї. Позивач почала кричати, так як поведінка собаки викликала у неї тривогу. На її крик вибігла сусідка сестри, дружина відповідача і вони почали сваритись. Потім вийшов відповідач і почав прив'язувати собаку. Однак, коли позивач вже пішла, вона відчула, як на неї накинулась вище вказана собака та вкусила за праве вухо та праву руку. Зазначила, що відповідач, як господар собаки фактично нацькував собаку на позивача, незважаючи на вмовляння позивача припинити напад, так як собака щоразу підбігаючи до позивача, фактично відгризала частину м'яких тканин у неї, спричиняючи значну кровотечу. Після чого відповідач забрав собаку, а ОСОБА_1 викликала швидку.

Після отримання тілесних ушкоджень внаслідок укусу собаки, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з КУ « Жмеринська центральна районна лікарня» в період з 10. 01 по 15.01.2018 року у зв'язку з частковою ампутацією правої вушної раковини та укушених ран правої кисті.

На наступний день, позивач звернулася в Жмеринський ВП ГУНП у Вінницькій області із відповідною заявою про скоєне правопорушення, відповідь на яку отримала 16.04.2018. В зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та фактично не оговтавшись після даної події, позивач не змогла бути присутньою на розгляді справи в суді по факту вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та заявити клопотання про виклик свідків з метою всебічного та об'єктивного судового розгляду і встановлення фактичних обставин справи.

Під час лікування в КУ « Жмеринська Центральна районна лікарня», відповідно до призначення лікарів ОСОБА_1 були придбані ліки, проведено обстеження, необхідні для проведення відповідного лікування на суму 586,57 грн., що підтверджується оригіналами квитанцій. Таким чином, внаслідок нападу собаки бійцівської породи, позивачу заподіяно майнової шкоди на суму 586,57 грн.

Внаслідок нанесення укусів собакою відповідача, позивач зазнала фізичних та моральних страждань. Вони полягають в тому, що позивач під час нападу розлюченої собаки, отримала значні болючі ушкодження м'яких тканин, що призвело до часткової ампутації вушної раковини. Це в свою чергу призвело до негативних змін у житті ОСОБА_1, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки події, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Тривалий час після даного нападу собаки, позивач не могла виходити на вулицю та фактично жити повноцінним життям, так як страх повторення події постійно її переслідує. Також часткова ампутація вушної раковини призвела значного погіршення зовнішнього вигляду позивача, який має незворотні зміни, погіршення слуху, кожна поява позивача серед людей супроводжується почуттям сорому, образи та приниження через спотворення вушної раковини. Відновлення вушної раковини у попередньому стані можливе лише в результаті складного хірургічного втручання пластичного хірурга, що потребує значних матеріальних затрат.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу ОСОБА_1, зокрема на лікування, проведення правових заходів, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Таким чином, внаслідок отриманих травм після нападу собаки відповідача, ОСОБА_1 були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивача, характер його немайнових втрат, позивач оцінює в 80 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач пояснила, 09.01.2018 вона перебувала в будинку сестри по АДРЕСА_2. Вийшовши з будинку вона побачила на подвір'ї собаку відповідача та повернулася в будинок і покликала сестру. Її сестра прогнала собаку відповідача з подвір'я. Вона з сестрою повернулися назад в будинок. Через деякий час, вийшовши з подвір'я будинку сестри, побачила відповідача з дружиною біля хвіртки їхнього подвір'я, якій сказала «ОСОБА_4, чому ти собаку не прив'яжеш? Він же може покусати?». Дійшовши до провулку, недалеко від будинку сестри, вона повернулася і побачила, що до неї біжить відповідач з собакою з цепом. Відповідач підбіг до неї і почав на неї нацьковувати собаку. Вона почала просити, щоб він забрав собаку, а відповідач все одно продовжував на неї нацьковувати собаку. Собака накинулась на неї і вкусила її за праве вухо. Підбігла її сестра та також почала просила, щоб він забрав собаку. Вона в цей час підійшла до дружина відповідача, яка їй сказала щоб вона тікала. В цей час відповідач нацькував собаку на її сестру, собака вкусив її сестру за ногу. Вона в цей час почала тікати, відповідач біг з собакою з цепом за нею, але вона сховалася за магазином і відповідач її не побачив і повернувся назад. Викликали швидку та поліцію, забрали її в лікарню. Вуха у неї немає, тому потребує хірургічного втручання пластичного хірурга. Конфліктів у неї з відповідачем раніше не було, перебували в нормальних відносинах.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Надав відзив, в якому зазначив що позивач на підтвердження спричинення їй матеріальної шкоди надала лише копії аптечних фіскальних чеків, але не надала медичних документів з зазначенням, які саме ліки та медичні препарати були їй призначені для лікування і які з них вона придбала за власні кошти. Для того, нерозбірливість записів в копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №237 та не чіткі відбитки копій аптечних чеків, унеможливлюють здійснити звірку що саме такі ліки та медичні препарати, які зазначені в аптечних чеках, застосовувались при лікуванні позивача. Крім того зазначив, що у ОСОБА_1 була можливість уникнути нападу на неї собаки ( не виходити з подвір'я, обережно пройти по вулиці повз подвір'я на якому хазяїн прив'язував собаку тощо), але ОСОБА_1 зчинила сварку з хазяйкою собаки, чим спровокувала агресію у собаки та відповідну її поведінку пов'язану з нападом на ОСОБА_1 Тобто, шкода ОСОБА_1 була завдана через грубу необережність потерпілої. В судовому засіданні відповідач пояснив, що його собака живе в хаті, коли на подвір'ї то його собака прив'язана на цеп. У їхніх сусідів немає забора, тому його собака могла зайти до них на подвір'я. 09.01.2018 ввечері його собака була на подвір'ї на прив'язі. Був в будинку, коли почув крики біля будинку, як виявилось вийшов конфлікт між його дружиною та позивачкою, яка підійшла до їхньої брами. Вийшов з будинку і побачив, що його собака зірвалася з цепа, перепригнула через браму і він побіг за собакою. На його команди собака не реагувала. Не заперечує, що його собака була неналежним чином прив'язана і змогла зірватися з цепа. Визнав той факт, що його собака покусала позивача. Заперечив, що навмисно нацьковував на позивача собаку. Вважає, що моральна шкода завдана не з його вини.

Представник позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначила, що в матеріалах справи містяться оригінали виписки із медичної картки стаціонарного хворого та квитанції на придбання лікарських засобів, які містять чіткий діагноз: часткова ампутація вушної раковини справа та укушена рана кисті справа з зазначенням часу перебування на стаціонарному відділенні та переліком лікарських препаратів, які співпадають із датами перебування ОСОБА_1 на лікуванні в медичному закладі. Страх не просто перед появою собаки бійцівської породи, а перед поведінкою їх господарів, як відповідач в свою чергу із значною жорстокістю нацькував безпідставно свою собаку та спотворення вушної раковини змусив ОСОБА_1 тимчасово бути відірваною від звичного способу життя. Почуття образи та приниження гідності ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв'язку саме з умисними діями відповідача, який нацьковував свою собаку свідомо саме на ОСОБА_1В, а потім на її рідну сестру, які вмовляли щодо припинення цих жахливих дій. Крім того зазначила, що показами свідків повністю спростовується факт грубої необережності зі сторони позивача, про що вказує відповідач.

Свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є сестрою позивача. Пояснила, що 09.01.2018 у неї в будинку по АДРЕСА_2 була сестра ОСОБА_1 біля 21 год. 30 хв. коли сестра зібралася йти додому, вийшовши з будинку на подвір'я вона побачила собаку і повернулася назад в будинок. Вона сказала сестрі, що це собака сусідів і вона часто бігає у неї на подвір'ї. Сестра трошки ще побула і вирішила йти додому. Будучи в будинку, вона почула сварку між її сестрою та дружиною відповідача з приводу собаки, яка відбувалася на вулиці біля брами. Повертаючись до будинку, не зайшовши в будинок вона почула шум на вулиці. Побачила по вулиці відповідача з собакою. Згодом почула крик сестри. Підбігла до сестри, яка ще недалеко відійшла від її будинку, побачила сестру яка була в крові. Собака вкусила сестру за вухо та руку. Відповідач нацьковував собаку на її сестру, вона почала просити відповідача забрати собаку. Відповідач почав нацьковувати собаку на неї, собака вкусила її за ногу. Її сестра в цей час втекла. Підійшла до них дружина відповідача і вона почала її просити, щоб вона забрала собаку. Відповідач викликав поліцію. Вона викликала швидку і сестру забрали в лікарню.

Свідок ОСОБА_6 є сусідом ОСОБА_5 Пояснив, що 09.01.2018 пізно ввечері,будучи в своєму будинку, почув що його собака сильно гавкає і вийшов на подвір'я. Почувши шум на вулиці, вийшов на вулицю. Вийшовши на вулицю побачив жінку, яка пройшла повз нього, у якої бачив кров на обличчі та руках та яка була в такому стані ніби як шокована. Згодом до нього підійшов працівник поліції від якого він дізнався, що собака на вулиці покусала жінку відкусивши їй вухо. Біля працівників поліції бачив відповідача - сусіда ОСОБА_3 та сусідку ОСОБА_5 яка в той час викликала швидку.

Свідок ОСОБА_4 є цивільною дружиною відповідача. Пояснила, що 09.01.2018 близько 22 год. вечора вона, її чоловік та друзі повернулися з прогулянки до них додому. Собака була в цей час в будинку. Чоловік відкрив будинок, прив'язав собаку на вулиці і зайшов в будинок. Вона закривала браму, коли до неї підійшла позивачка в зробила їй зауваження про те, щоб вона прив'язала собаку. Вона відповіла позивачці, що собака на даний час прив'язана. Позивачка почала її ображати без поважних на те причин нецензурними словами і в цей час собака почала гарчати. З будинку вийшов чоловік і їхні друзі. Вона, йдучи від брами до будинку побачила, що їхня собака зірвалася з прив'язі та перескочила через браму. На її команди зупинитись собака не реагувала. Чоловік побіг за собакою. Бачила, як позивачка впала на землю і почала кричати. Чоловік підбіг і забрав собаку, яку тримав за нашийник. Не бачила як собака вкусила позивачку. Відомо, що собака відкусила вухо позивачці.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 09.01.2018 близько 22 год. після прогулянки він, ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_4 та іншими друзями пішли до відповідача додому. Будучи в будинку він почув шум надворі та вийшов на подвір'я, де побачив що між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відбувається сварка біля брами з приводу того, щоб ОСОБА_3 прив'язав свою собаку. Собака в цей час була на прив'язі і гавкала. Бачив, як собака зірвалася з прив'язі та перескочила через забор. ОСОБА_3 побіг за собакою. Як собака покусала ОСОБА_1 він не бачив. Відомо, що собака відкусила вухо ОСОБА_1

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №237 КУ «Жмеринська центральна районна лікарня» позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала на стаціонарі з 10.01.2018 по 15.01.2018 , діагноз: часткова ампутація вушної раковини справа, укушена рана кісті з права (а.с.9).

Згідно відповіді на запит від 13.09.2018 КУ «Жмеринська центральна районна лікарня» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КУ «Жмеринська центральна районна лікарня» з 10.01.2018 по 15.01.2018. Доставлена в ЦРЛ бригадою швидкої медичної допомоги 10.01.2018 о 00 год. 30 хв. з слів хворої покусав собака сусіда. Встановлено діагноз: Часткова ампутація вушної раковини з права. Укушена рана кісті з права. Хворій надана допомога: первинна хірургічна обробка рани, призначено лікування: магнію сульфат, цефтріаксон, кейвер, аскорутін. Ліки придбані на кошти хворої. 15.01.2018 хвора виписана на амбулаторне лікування. Рекомендовано: консультація психолога.

Позивачкою ОСОБА_1 придбані ліки на суму 62,17 грн., 77,37 грн., 154,38 грн. та 51,58 грн. (а.с.10)

Відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду від 17.01.2018 провадження у справі відносно ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 154 КУпАП, закрито за відсутності в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення. З матеріалів справи встановлено, що собака потенційно небезпечної породи «Пітбуль» зареєстрована у встановленому законом порядку і має міжнародний ветеринарний паспорт, в конкретному випадку не вигулювалась без намордника та поводка, не приводилась у громадське місце. З пояснень ОСОБА_1 від 09.01.2018 встановлено, що вона була у своєї сестри і коли вийшла з будинку на вулицю, побачила собаку, яка гарчала та гавкала на неї. Вона кричала, на її крик вийшла сусідка сестри і вони почали сваритися. Потім вийшов чоловік цієї сусідки і почав прив'язувати собаку. Однак, коли ОСОБА_1 вже пішла, вона відчула, як на неї накинувся собака і вкусив за праве вухо та праву руку. Після чого хазяїн собаки її забрав, а ОСОБА_1 викликала «швидку допомогу» (а.с.14) Дана постанова набула законної сили 30.01.2018.

Згідно інформації Жмеринського ВР ГУНП у Вінницькій області від 16.04.2018 ОСОБА_1 було повідомлено, що ознаки, які б свідчили про вчинення відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення не виявлено. Також повідомлено, що ОСОБА_1 вправі звернутися з позовною заявою до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства з метою відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок нападу та укусу собаки (а.с.13).

Згідно з ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до правового висновку Постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 р. по справі № 204/3783/16-ц, провадження № 61-1141св18: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК України). Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Згідно ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що 09.01.2018, позивач ОСОБА_1 зазнала ушкодження здоров'я у вигляді часткової ампутації вушної раковини справа, укушена рана кісті з права внаслідок укусу собаки породи «пітбуль» належну відповідачу ОСОБА_3

Вказані обставини встановлені поясненнями сторін, показами свідків та матеріалами справи.

Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у сумі 586,57 грн. 82 коп., то суд вважає необхідним задовольнити їх частково в сумі 345,50 грн., оскільки квитанції на інші суми неможливо прочитати із - за їх неякісності.

Суд не приймає заперечення відповідача ОСОБА_3, що позивачці ОСОБА_1 була завдана шкода через грубу необережність потерпілої, так як в судовому засіданні встановлено, що в ході сварки між позивачкою ОСОБА_1 та співмешканкою відповідача ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 перебував на подвір'ї, не зупинив учасників сварки та мав би передбачити поведінку собаки потенційно небезпечної породи «Пітбуль» та вжити заходів щодо її неможливості напасти на людину. Також судом не встановлено та відповідач ОСОБА_3 не довів умислу потерпілої ОСОБА_1 в спеціальному нацьковуванні саме собаки, настроюванні собаки агресивно, навпаки сварка між власниками собаки та потерпілою полягала в тому, щоб собаку належним чином утримували для того, щоб собака не завдала нікому шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення - напад собаки на трирічну дитину, внаслідок чого остання зазнала фізичний біль як у момент укусів собаки та під час надання їй медичної допомоги, а також тяжкість отриманих травм і обставини їх отримання.

При цьому, в першу чергу, на відповідачка як володільця собаки, покладався обов'язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. Однак, вказаних вимог відповідач ОСОБА_3 не дотримався і допустив порушення, яке суд вважає грубим. В результаті даного інциденту піддане небезпеки здоров'я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України, визнається найголовнішою соціальною цінністю.

Також суд враховує глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача ОСОБА_1, яка пережила психотравмуючу ситуацію, яка вплинула на її звичний спосіб життя, призвела до значного погіршення зовнішнього вигляду позивача.

Ситуація, що стала підставою цього позову в частині стягнення моральної шкоди, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю ситуацією. Вона створює переживання, емоційну напруженість.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання ( моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації за звичай становить 100-5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачеві, моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких ( Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини.

Моральну шкоду завдано позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, остання перенесла стрес, страх, фізичний біль, що потребувало додаткових зусиль для відновлення її стану як фізичного так і психологічного. Тобто, наявність завдання позивачу моральної шкоди, суду доведена.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

Доводи відповідача про недоведеність вимог про спричинення моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються вищевикладеними судом обставинами.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмір 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1), жителя АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) майнову шкоду в розмірі 345 ( триста сорок п'ять) грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 60 000 ( шістдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1), жителя АДРЕСА_3, на користь держави суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 03.12.2018.

Суддя