Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 522/15568/14-ц

провадження № 61-10394св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша одеська нотаріальна контора,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2016 року у складі колегії суддів: Варикаші О. Д., Станкевича В. А., Бабія А. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша одеська нотаріальна контора, про поновлення строку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовну заяву мотивовано тим, що 18 серпня 1992 року його мати ОСОБА_4 розлучилася з батьком ОСОБА_5 Після розлучення батько належним чином не виконував батьківських обов'язків щодо його утримання та піклування. ОСОБА_5 уникав спілкування з ним і матір'ю. ОСОБА_1 проживав з матір'ю окремо, востаннє бачив батька на початку 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Про смерть батька йому стало відомо лише у 2014 році. Він є єдиним спадкоємцем, оскільки інших дітей у ОСОБА_5 не було і він не був одружений. ОСОБА_2, яка доводиться йому тіткою, звернулася після смерті ОСОБА_5 до Першої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 05 грудня 2011 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_5

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року у складі судді Домусчі Л. В. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 поважними. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк протягом двох місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, який розраховувати з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підставі частини третьої статті 1272 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню, оскільки відповідач приховала від державного нотаріуса відомості про наявність у померлого спадкоємця першої черги - сина, тобто позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року у складі колегії суддів Бабія А. П., Станкевича В. А., Ступакова О. А. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не був обізнаний про смерть спадкодавця ОСОБА_5 і на підставі статей 1269, 1270, частини третьої статті 1272 ЦК України задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_3, який не брав участі у справі, однак вважав, що оскаржуване рішення впливає на його права, 11 березня 2016 року звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що, розглядаючи справу без залучення до участі у справі особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3, суди вирішили питання щодо його прав та обов'язків без його участі, чим порушили норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції посилався на те, що в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 грудня 2011 року, яка складається з 620/3000 часток квартири під АДРЕСА_1, отримала ОСОБА_2 (а. с. 108 т. 1) та надалі на вказану квартиру відповідно до договору дарування від 27 грудня 2012 року право власності набув ОСОБА_3 (а. с. 122 т. 1). До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить вище вказана квартира, що вбачається з копій матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 № 114/2011 року (а. с. 49-121 т. 1).

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та закрити провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що, звертаючись до суду з позовом, позивач просив визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 Суди попередніх інстанцій обґрунтовано визначили коло осіб у справі, їх права та обов'язки. До кола осіб спадкоємців після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 не належить, тому його права не порушено. Крім того, до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить не тільки спірна квартира, а і рухоме майно, тож суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, фактично позбавив позивача права на частину майна, право власності на яке до ОСОБА_3 не перейшло.

У серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надішли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_3, в яких він просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно прийнято при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

22 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду від 12 березня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша одеська нотаріальна контора, про поновлення строку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_5

Згідно з дублікатом від 17 січня 2011 року свідоцтва про право власності від 14 грудня 1999 року, виданим управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, ОСОБА_5 та його батькам ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в рівних частках на праві спільної часткової власності належить 248/1000 квартири АДРЕСА_1 (а. с. 79).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який проживав окремо від позивача ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_6 (а. с. 6)

29 березня 2011 року до Першої одеської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, в тому числі частки квартири АДРЕСА_1, вказавши, що інших спадкоємців, передбачених законом, та пережившої дружини спадкодавець не має (а. с. 53).

06 вересня 2011 року до Першої одеської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 з проханням оформити на неї майно після смерті її брата ОСОБА_5 із зазначенням, що інших родичів немає, і вона є спадкоємцем першої черги (а. с. 78).

05 грудня 2011 року до Першої одеської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її брата ОСОБА_5 із зазначенням, що інших спадкоємців за законом та пережившого подружжя померлого немає (а. с. 90).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 грудня 2011 року спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є його сестра ОСОБА_2 (а. с. 108).

Відповідно до договору дарування частки квартири від 27 грудня 2012 року ОСОБА_2 передала безоплатно у власність ОСОБА_3 248/1000 часток квартири АДРЕСА_1 (а. с. 187).

02 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Першої одеської державної нотаріальної контори, яка надала йому письмову відповідь від 02 липня 2014 року, що він пропустив строк, встановлений статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, і може за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини, а також роз'яснено, що за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини (а. с. 112).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню, оскільки відповідач не повідомила державного нотаріуса про наявність у померлого спадкоємця першої черги ОСОБА_1

Скасовуючи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суди вирішили питання щодо прав та обов'язків ОСОБА_3 без його участі, чим порушили норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2016 року не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» судам роз'яснено, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Відповідно до частини третьої статті 10 та статті 60 ЦПК України 2004 року кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 не був стороною у справі, не залучався до участі у справі як відповідач або третя особа на стороні відповідача.

Суди попередніх інстанцій витребували спадкову справу померлого ОСОБА_5 та визначили коло спадкоємців, а саме: син - ОСОБА_1 (позивач у цій справі) та сестра - ОСОБА_2 (відповідач у цій справі).

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, заявник у касаційній скарзі зазначав, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, відкривши провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який не є учасником справи, а поданий позивачем позов про поновлення строку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини не стосується прав ОСОБА_3

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Разом з тим, вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_3 не є спадкоємцем померлого ОСОБА_5, спір про поновлення строку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини не стосується його прав та інтересів як спадкоємця.

Поза увагою суду апеляційної інстанції залишилася та обставина, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить не лише спірна квартира, а і рухоме майно. Тож суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, фактично позбавив позивача права на частину майна, право власності на яке до ОСОБА_3 не перейшло.

При новому розгляді справи апеляційний суд має враховувати зазначене вище і ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Згідно з підпунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк