КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3592/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/15082/18

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

05 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 грудня 2014 року, 17 січня 2015 року, 19 січня 2015 року він підписав чотири заяви-анкети з Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків у відповідності з встановленими для всіх клієнтів-споживачів умовами та тарифами (тарифний план «Pro-запас+»). На підставі заяв-анкет на його імя було відкрито карткові рахунки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 та видано платіжні картки.

Відповідно до п. 2.5.1. тарифного плану «Pro-запас+» вартість здійснення безготівкової оплати товарів/робіт/послуг за допомогою платіжної картки становить 1 гривня.

Однак, 20 січня 2015 року банком вчинено односторонній письмовий правочин до договорів на відкриття карткового рахунку, яким з 20 січня 2015 року змінено тарифи на обслуговування електронного платіжного засобу з 1 гривні до 30 % від суми операції.

На підставі цього одностороннього правочину за грошовими операціями, здійсненими ним 17 та 19 січня 2015 року (банк операції відобразив лише 21 та 23 січня 2015 року), Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» протиправно нарахувало та списало з його карткових рахунків 30% комісію у наступних розмірах: за картковим рахунком НОМЕР_1 списано 62 376, 17 грн.; за картковим рахунком НОМЕР_2 списано 31 937,50 грн.; за картковим рахунком № НОМЕР_3 списано 31 166,87 грн.; за картковим рахунком № НОМЕР_4 списано 6 347,52 грн.

У зв'язку з цим у нього виник від'ємний баланс по рахункам (недозволений овердрафт) та він не мав можливості використовувати власні кошти та розраховуватись за допомогою платіжної картки, а банк почав нараховувати на ці суми підвищені відсотки як за протиправне несанкціоноване користування його коштами.

Вважав дії банку щодо нарахування комісії за картковими рахунками у розмірі 30% від суми операції протиправними, оскільки односторонній правочин щодо зміни тарифів банку відповідач мав довести до його відома та застосувати нові тарифи не раніше ніж за 30 календарних днів після їх оприлюднення, тобто лише з 20 лютого 2015 року.

Вказував на те, що він письмово звертався до відповідача з вимогою про списання протиправно нарахованих сум та надання йому можливості вільно використовувати банківську платіжну картку, яка була залишена банком без задоволення.

Посилаючись на наведене, просив суд визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» щодо нарахування 30% комісії у розмірі 62 376, 17 грн. за картковим рахунком НОМЕР_1; у розмірі 31 937,50 грн. за картковим рахунком НОМЕР_2; у розмірі 31 166,87 грн. за картковим рахунком № НОМЕР_3; у розмірі 6 347,52 грн. за картковим рахунком № НОМЕР_4 відкритих на ім'я ОСОБА_2, а також нарахування відсотків на ці суми, починаючи з 21 січня 2015 року; зобов'язати Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» зарахувати на картковий рахунок НОМЕР_1 суму у розмірі 62 376,17 грн., на картковий рахунок № НОМЕР_2 суму у розмірі 31 937,50 грн., на картковий рахунок № НОМЕР_3 суму у розмірі 31 166,87 грн., на картковий рахунок № НОМЕР_4 суму у розмірі 6 347,52 грн., які обліковувались як заборгованість перед банком, а також списати з обліку нараховані на вказані суми відсотки, починаючи з 21 січня 2015 року по даний час.

РішеннямСолом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року скасувати, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що твердження суду про те, що ОСОБА_2 стало відомо про порушення його прав 23 січня 2015 року, коли банк списав з його рахунку комісію, що підтверджено його листом від 02 лютого 2015 року на ім&q?нк; я в.о. голови правління банку не відповідає дійсності, оскільки про протиправність застосування збільшеної комісії позивач дізнався лише з рішень судів у 2016 році, а до цього моменту позивач знав лише про факт нарахування комісії, а не про неправомірність її нарахування.

Вказував на те, що оскільки правовідносини між ним та відповідачем регулюються договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків, який має всі ознаки договору банківського вкладу, то строк позовної давності на його вимоги до відповідача не розповсюджується.

Також зазначав, що на рахунках клієнта банка обліковуються виключно грошові кошти, що належать на праві власності саме клієнту, а не банку, тому посилання суду на те, що кошти на рахунку ОСОБА_2 лише частково йому належали, а тому списання комісій було здійснено частково за рахунок власних коштів банку є необґрунтованим.

21 листопада 2018 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» адвоката Мартинюка Євгена Володимировича, в якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Солом&q? а;янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року залишити без змін. Зазначав, що суд першої інстанції, надаючи оцінку спірним правовідносинам та, застосувавши до позовних вимог позивача загальний строк позовної давності, передбачений статтею 257 ЦК України, вірно встановив, що позивач дізнався про порушення його прав 23 січня 2015 року, проте з позовом в суд звернувся лише 05 червня 2018 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності.

Вказував на те, що твердження позивача про можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 268 ЦК України щодо непоширення позовної давності на вимогу вкладника до банку про видачу вкладу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом позову є визнання дій протиправними та зобов'язання банку вчинити дії, а не про повернення банківського вкладу, а також правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем не підпадають під регулювання параграфу 3 «Банківський вклад» глави 71 ЦК України.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &qu:w;Голос України&q?кв; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &quw ;Голос України&quco; № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» Мартинюк Євген Володимирович заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін..

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» було підписано заяву-анкету № AYV-6897-Ф/14-СНЕ на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-вкладників «Ощадних» рахунків, за умовами якого ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 по тарифному плану «Pro-Запас+» та надано платіжну картку.

17 січня 2015 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» було підписано заяву-анкету № AYV-7093-Ф/15-СНЕ на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-вкладників «Ощадних» рахунків, за умовами якого відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 по тарифному плану «Pro-Запас+» та надано платіжну картку.

19 січня 2015 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» було підписано заяву-анкету № AYV-7100-Ф/15-СНЕ на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-вкладників «Ощадних» рахунків, за умовами якого відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 по тарифному плану «Pro-Запас+» та надано платіжну картку.

19 січня 2015 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» було підписано заяву-анкету № AYV-7102-Ф/15-СНЕ на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-вкладників «Ощадних» рахунків, за умовами якого відкрито картковий рахунок № НОМЕР_4 по тарифному плану «Pro-Запас+» та надано платіжну картку.

Зазначені договори укладено шляхом підписання заяв-анкет на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб власників «Ощадних» рахунків.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що дії банку щодо прийняття одностороннього правочину від 20 січня 2015 року та нарахування позивачу комісії за ставкою 30 % від суми операції є неправомірними. Списання комісії по картковим рахункам позивача здійснювалось як за рахунок власних коштів останнього, так і за рахунок кредитування рахунків позивача. Отже банк лише частково утримував грошові кошти, які належали безпосередньо позивачу для списання 30 % комісії. У такому випадку позивач має право вимагати зарахування на картковий рахунок НОМЕР_1 суму у розмірі 31180 грн.46 коп., на картковий рахунок НОМЕР_2 суму у розмірі 750 грн. 35 коп., на картковий рахунок № НОМЕР_3 суму у розмірі 4 983 грн. 35 коп. Проте, з урахуванням того, що про вказані порушення його прав позивач дізнався 23 січня 2015 року, а з даним позовом звернувся до суду лише 05 червня 2018 року, відповідач подав заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, доказів наявності поважних причин пропуску вказаного строку позивачем суду не надано, суд вважав, що у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити з підстав пропуску ним строку позовної давності звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказах та вимогах матеріального і процесуального закону, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із частиною першою статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до пункту 14.10 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк має право вносити зміни до Правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у строки та у спосіб, передбачений договором. Банк зобов'язаний надіслати користувачу не пізніше,ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобов'язаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 20 січня 2015 року банком вчинено односторонній правочин до договорів на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» та договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у формі публічної пропозиції за тарифними планами, в тому числі і «Pro-Запас+». З цього часу банк вніс односторонні зміни до договорів за операції з коштами та встановив додаткову комісію у розмірі 30% за безготівкові та готівкові операції у мережі закордонних банків та банкоматів за межами України.

Пунктом 8.2. укладеного між сторонами договору встановлено, що зміни до даного договору можуть бути внесені виключно за згодою сторін, окрім випадків, передбачених в п. 8.3. цього договору.

Згідно з пунктом 8.3.1 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків сторони цього договору домовились, що банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до Тарифів на послуги, що надаються держателю платіжної картки, шляхом вчинення одностороннього правочину банку. Такий односторонній письмовий правочин банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обов'язки банку та/або клієнта (і відповідно держателів платіжної картки) за цим договором. Такий правочин набуває чинності з дати, вказаної в ньому.

Банк вправі вчиняти односторонні письмові правочини шляхом розміщення (оголошення) письмового правочину бнку на дошках (дошці) об'яв банку, що розміщуються в загальнодоступних для клієнтів місцях, а саме - операційній залі банку, а також а мережі Інтернет на сайті банку: www.ukrgasbank.com у розділі «Платіжні картки». Сторони погоджуються, що розміщений односторонній правочин банку у спосіб, вказаний вище є письмовим одностороннім правочином банку.

У кожному разі вчинення банком одностороннього письмового правочину банку, такий правочин розміщується (оголошується) банком на дошках (дошці) оголошень та на сайті банку за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни та доповнення до цього договору, та набуває чинності з дати, вказаної в ньому. У зв'язку з цим клієнт зобов'язується щомісячно відвідувати банк, або заходити на відповідну сторінку сайту банку у будь-який день поточного місяця з метою перевірки вчинення банком одностороннього письмового правочину. Невиконання клієнтом вказаного вище обов'язку не зупиняє набуття чинності одностороннім письмовим правочином банку з відповідними правовими наслідками, що випливають з такого одностороннього правочину (а.с. 11).

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того що він за 10 банківських днів (як передбачено умовами договору та/або за 30 календарних днів (як передбачено Законом України &q?н ;Про платіжні системи і переказ грошей&q?ва;) повідомив поривача про те, що з 20 січня 2015 року будуть застосовуватись нові тарифи на обслуговування електронного платіжного засобу.

Крім того, на підставі вказаного одностороннього правочину здійснив нарахування та списав з карткових рахунків позивача комісію у розмірі 30 % від суми операції за грошовими операціями здійсненими позивачем 17 та 19 січня 2015 року, провівши їх у 21 та 23 січня 2015 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, прийнявши в односторонньому порядку зміни до договору з 20 січня 2015 року, банк не дотримався вимог пункту 14.10 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», а також умов пункту 8.3.1 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків у частині повідомлення користувача не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, про такі зміни, у зв'язку з чим нарахування позивачу комісії за ставкою 30% від суми операції є неправомірними діями Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк».

Обгрунтованим є також висновок суду першої інстанції про те, що списання комісії по картковим рахункам позивача здійснювалось, як за рахунок власних коштів останнього, так і за рахунок кредитування рахунків позивача. Отже банк лише частково утримував грошові кошти, які належали безпосередньо позивачу для списання 30 % комісії. У такому випадку позивач має право вимагати зарахування на картковий рахунок НОМЕР_1 суми у розмірі 31180 грн.46 коп., на картковий рахунок НОМЕР_2 суми у розмірі 750 грн. 35 коп., на картковий рахунок № НОМЕР_3 суми у розмірі 4 983 грн. 35 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що на рахунках клієнта банка обліковуються виключно грошові кошти, що належать на праві власності клієнта, а не банку, правильність висновків суду першої інстанції в частині зарахування коштів на карткові рахунки позивача не спростовують, так як визнавши дії банку в частині нарахування комісії у розмірі 30 % від суми операції неправомірними, суд вірно зазначив, що зарахуванню на карткові рахунки позивача підлягають неправомірно списані з них кошти на погашення вказаної комісії, а не надані безпідставно в кредит (овердрафт) кошти для погашення нарахованої протиправно комісії.

Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що, не дивлячись на часткову обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, у задоволенні його позову до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії слід відмовити з підстав пропуску позивачем визначеного законом трирічного строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, про застосування якого заявлено стороною відповідача, з огляду на таке.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.. 257 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З заяви ОСОБА_2 від 02 лютого 2015 року в.о. Голови Правління Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» вбачається, що він 23 січня 2015 року дізнався про те, що з 20 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» збільшує комісію за проведення операцій за межами України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач дізнався про порушення своїх прав 23 січня 2015 року та дійшов правильного висновку, що наявні підстави для застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки до суду з позовом він звернувся 05 червня 2018 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що строк позовної давності ним не пропущено так як про протиправність застосування відповідачем збільшеної комісії він дізнався лише з рішень судів у 2016 році, а до цього моменту знав лише про факт нарахування комісії, а не про її неправомірність, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що банківські операції по нарахуванню 30 % комісії від суми операції та списання коштів на її погашення з платіжних карток позивача були здійснені 21 та 23 січня 2015 року, а тому саме з цього часу, у випадку незгоди позивача з діями банку, у нього виникло право на звернення до суду з позовом .

Доводи апеляційної скарги про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків, який має всі ознаки договору банківського вкладу, а тому строк позовної давності на вимоги позивача до відповідача не розповсюджується, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки правовідносини, що виникли між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» у зв'язку з підписанням ним заяв-анкет на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних рахунків» не підпадають під регулювання параграфу 3 «Банківський вклад» глави 71 ЦК України, так як рахунки на яких розміщувалися кошти позивача згідно постанови Національного Банку України від 17 червня 2004 № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» класифікуються як «Кошти на вимогу фізичних осіб для здійснення операцій з використанням платіжних карток».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: