Справа № 463/5047/16-ц
Провадження № 2/463/489/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника відповідача ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Енергобанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VIZA№13-002494-01 від 06.02.2014 року в розмірі 204 793,47 грн. Ухвалою суду від 10.09.2018 року замінено позивача ПАТ «Енергобанк» на правонаступника ОСОБА_2 «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

Обгрунтовує позов тим, що 06.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_3 укладено договір № 13-002494-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 12.02.2014 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 13-002494-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 80 000,00 гривень. Відповідачем було отримано платіжну картку, про що свідчить розписка останнього. У відповідності до Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» позичальнику було встановлено: відсоткова ставка 35% річних; розмір щомісячного мінімального платежу 5% від боргових зобовязань, але не менше 50 грн.; штраф за виникнення простроченої заборгованості 150 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості; штраф за користування перелімітом (несанкціонований овердрафт) 0,2% в день від суми переліміту. На виконання вимог чинного законодавства України та умов договору № 13-002494-01 від 06.02.2014 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, Банк протягом всього строку дії кредитного договору належним чинним виконував взяті на себе зобовязання, щодо надання кредитних коштів позичальнику. В свою чергу Позичальник протягом строку дії Кредитного договору допустив порушення виконання своїх зобовязань щодо сплати кредиту, процентів, комісій за користування кредитом, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості та необхідності звернення до суду за захистом свого порушеного права. Відповідачу у звязку з неналежним виконанням зобовязань по кредитному договору, повідомлялося про необхідність негайно виконати свої зобовязання шляхом сплати кредитної заборгованості, а саме - повідомлення-вимога № 2450/5 від 27.09.2016. Внаслідок невиконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором станом на 17.10.2016 року заборгованість відповідача становить 204793,47 грн. з яких: заборгованість за кредитом 77 083,05 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 80 333,50 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 44 376,92 грн. Тому просить позов задоволити.

Справа поступила до суду 02.11.2016 року та системою документообігу суду передана в провадження судді Личаківського районного суду м. Львова Лакомської Ж.І.

Ухвалою від 25.11.2016 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням від 04.05.2017 року позов ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_3 задоволено.

10.07.2017 року ухвалою Личаківського районного суду м.Львова заочне рішення від 04 травня 2017 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.

У зв'язку із неможливістю продовження розгляду справи суддею Лакомською Ж.І. проведено повторний автоматизований розподіл справи і для її розгляду обрано суддю Гирича С.В. Ухвалою від 23.07.2018 року справу було прийнято до свого провадження суддею Личаківського районного суду м. Львова Гиричем С.В.

У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 та вступом в дію 15.12.2017 нової редакції Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд цієї справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України від 15.12.2017 за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов, в якому зазначає, що в справі що розглядається, сторони ніби-то домовились про наступне: Відповідно до п. 2.4 договору банк здійснює обслуговування карткового кредитно-дебетною схемою. З метою погашення кредиту, сплати процентів, комісії та інших платежів за кредитним договором відповідно до умов договору позичальник повинен забезпечити перерахував коштів на рахунок банку в розмірі, достатньому для погашення заборгованості. Причини та умови виникнення овердрафту за договором викладені у п.4.4 договору. Згідно п. 4.4.3. договору держатель повинен стежити за витратами коштів в межах кредитного ліміту з метою уникнення овердрафту, а у випадку виникнення негайно погасити заборгованість. Згідно із п.6.2. договору, у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу % виникнення овердрафту держатель зобовязаний додатково сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами. Відповідно до п. 8.1. договору він набирає чинності з дати підписання і діє до моменту його розірвання у порядку, передбаченому договором. Відповідно до п.п.1.4., 1.5. тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна карга VISA» стандартна процентна ставка за користуванням кредиту становить 35% річних. Відповідно до п.1.12 тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна карти VISA», штраф за виникнення простроченої заборгованості встановлено у розмірі 5(1 грн.+0,2% в день від суми простроченої заборгованості. Згідно з п.1.13 тарифів, штраф за користування перелімітом (несанкціонованій овердрафтом) становить 0,2% в день від суми переліміту. Відповідно до п.2.6 договір №13-002494-01 від 06 лютого 2014 року припинився 06.02.2015 року. Однак належних доказів виникнення правовідносин між сторонами не додано до матеріалів справи: копії документів не завірено належним чином, розрахунок боргу здійснено невідомою особою, без пояснення вихідних даних чи» способу нарахування; не додано жодного документу, який підтверджує видачу кредиту. Незрозумілою залишається відсоткова ставка за ніби-то користування грошима. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобоязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України), а відтак законодавець не передбачив встановлення штрафу в твердій грошовій сумі від простроченого зобовязання, так як така умова укладеного договору прямо суперечить вимогам ст. 549 ЦК України та не відноситься до поняття свобода договору ( ст. 627 ЦК України).Оскільки кошти за відновлювальною кредитною лінією, відкритою на підставі укладеного між сторонами договору, в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. (правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016року у справі 6-1188цс16, від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15). Відповідно до Правил користування міжнародної Платіжної картки Visa, строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Відповідно до умов укладеного договору, строк дії картки вказано на її лицьовій стороні) вигляді ММ/PP. Картка дійсна до останнього дня зазначеного місяця і року, при наближенні часу закінчення строку дії картки банк видає/надсилає користувачу нову картку .Копії цієї картки до матеріалів справи не долучено. Нова платіжна картка для позивача не видавалася та не надсилалася. (користування кредитом на підставі продовження дії договору.) Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).Статтею 253 ЦК визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про ії стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Вимога про нарахування та сплату штрафу (неустойки) про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, є явно завищеним, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а ці умови договору є явно несправедливими по відношенню до боржника, оскільки наявність у кредитора можливості стягнути із споживача надмірні грошові суми, як неустойку спотворює її дійсне правове призначення так, як вона із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправлених додаткових прибутків кредитором. Крім цього представником позивача подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Ухвалою судового засідання 10.09.2018 року проведено заміну позивача ПАТ «Енергобанк» на правонаступника ОСОБА_2 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

В подальшому представником відповідача подано доповнення до відзиву на позовну заяву у якому вказує, що позивачем до позовної заяви наданий розрахунок боргу, з яким з врахуванням виписок по рахунку №13-002494-01 від 06.02.2014р., погодитись неможливо. Відповідачем проведено власний розрахунок заборгованості за капіталом та процентам по кредиту (даний розрахунок є додатком №1 до даного доповнення) та згідно якого станом на 16 жовтня 2016року розмір заборгованості міг би становити 74483,05 грн. по капіталу кредиту та 43011,91 грн. за процентами. Однак, відповідно до п.2.6 договору № 13-002494-01 від 06 лютого 2014р. строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього договору. Якщо з боку держателя наявна прострочена заборгованість за кредитом, термін дії кредитної лінії продовженим бути не може. У такому разі положення абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору (вказана правова позиція висловлена в Постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 04 липня 2018р. по справі №310/11534/13-ц). Отже, згідно вказаного пункту договір 13-002494-01 від 06 лютого 2014 року припинився 06 лютого 2015 року. Після цієї дати позивач втратив можливість нараховувати та стягувати з відповідача відсотки за кредитним договором, які передбачені за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку заборгованості, проведеного відповідачем за період з 06 лютого 2014р. по 06 лютого 2015р. залишок заборгованості за капіталом кредиту станом на 06 лютого 2015р. становив 71980,15грн, за відсотками - 415,54 грн. Таким чином, розрахунок заборгованості, наданий позивачем є необґрунтованим, а сума боргу такою, що не підлягає до стягнення.

Правонаступник позивача ОСОБА_2 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надав суду пояснення на позов у якому вказує, що факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов кредитного договору, з якими відповідач попередньо ознайомлений, підтверджується підписанням кредитного договору, отже сторони дійшли і стосовно всіх його умов. Відповідач посилається на те, що термін дії кредитного договору закінчився, а тому припинились взаємовідносини. Відповідачем не повернута сума виданих кредитних коштів у повному обсязі нарахування процентів, комісії, штрафів, пені. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином. Позивач був проінформований про всі істотні умови договору. Уклавши цей договір, позивач своїм підписом засвідчив згоду з умовами кредитного договору, підтвердив свої права та обовязки за ним і погодився з ним, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, та, що всі умови договору цілком зрозумілі. А також користувався наданими коштами та вносив певні суми в рахунок погашення боргу. Однак не виконував належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, а тому виникла заборгованість по поверненню коштів. Зазначають, що укладення кредитного договору, користування наданими коштами не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, не спростовується наявність картки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, визнають, що у позивача існує заборгованість за період з 06 лютого 2014 року по 06 лютого 2015 року за кредитом 71980,15 грн. та за відсотками 415,54 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 06.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_3 укладено договір № 13-002494-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA

за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 80 000,00 гривень. Відповідачем було отримано платіжну картку, про що свідчить розписка останнього.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України), за змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1.2 кредитного договору, Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобовязується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

Згідно п.п. 2.1.3. та п. 2.3. Договору, розмір кредитного ліміту зазначається в Додатковій угоді до Договору, що є його невідємною частиною. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою Держателя або за рішенням Банку, а також в інших випадках, передбачених цим Договором. Порядок здійснення платіжних операцій з використанням кредитної картки, а також порядок отримання кредиту регулюється чинним законодавством України, правилами міжнародної платіжної системи VISAINTERNATIONAL, цим Договором, Правилами, а також Тарифами Банку.

Пунктом 2.6. Кредитного договору, встановлено, що строк дії Кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за Кредитом та/або обслуговуванню Карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому Договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

У відповідності до п. 3.3.1., 3.3.6. Договору, Держатель зобовязався вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму боргових зобовязань, та повністю погасити боргові зобовязання у день скасування Банком Кредитного ліміту.

Як встановлено в судовому засіданні з поданого відзиву та пояснень наданих представником позивача в судовому засіданні, останній не заперечує факт укладення кредитного договору, користування наданими кредитними коштами та наявність заборгованості за капіталом кредиту.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 77083,05 грн. підлягають до задоволення. Така сума заборгованості розрахована позивачем відповідно до розрахунку ( а.с.11-13) за період з 06.02.2014 року по 16.10.2016 року з врахуванням виданого, погашеного кредиту. Розрахунок заборгованості за кредитним договором від 06.02.2014 року, що наданий відповідачем за період з 12.02.2014 року по 16.10.2016 рік суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем не доведено суму розбіжності у заявлені сумі 74483,05 грн. Крім цього, як стверджує сам відповідач, після закінчення договору позивач втратив можливість нараховувати відсотки за користування кредитним договором, однак не саму заборгованість за кредитом.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 44376,92 грн. судом встановлено наступне.

Відповідно до п.2.6 договору № 13-002494-01 від 06 лютого 2014р. строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього договору. Якщо з боку держателя наявна прострочена заборгованість за кредитом, термін дії кредитної лінії продовженим бути не може. Суд приймає до уваги заперечення відповідача у тій частині, що у такому разі положення абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору (вказана правова позиція висловлена в Постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 04 липня 2018р. по справі №310/11534/13-ц)

Отже, згідно вказаного пункту договір 13-002494-01 від 06 лютого 2014 року припинився 06 лютого 2015 року. Після цієї дати позивач втратив можливість нараховувати та стягувати з відповідача відсотки за кредитним договором, які передбачені за користування кредитними коштами.

Згідно розрахунку заборгованості, проведеного позивачем за період з 12 лютого 2014р. по 20 лютого 2015р. заборгованість за відсотками становить 414,13 грн., які підлягають до стягнення з відповідача. З таких ж мотивів з відповідача підлягає до стягнення штрафи за виникнення простроченої заборгованості за період з 26.03.2014 року по 26.03.2015 рік згідно розрахунку заборгованості, що становить 1799,75 грн.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за штрафами константа 3000 грн. судом встановлено наступне.

За умов п.п. 6.1., 6.2. Кредитного договору Сторони несуть майнову відповідальність в розмірі, передбаченому Тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим Договором, а також за порушення Правил. У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення Овердрафту, Держатель зобовязаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі, передбаченому Тарифами.

Як встановлено в судовому засіданні сторони у договорі від 06.02.2014 року передбачили право банку на нарахування штрафу у розмірі 3000 грн. При цьому заперечуючи право банку на стягнення штрафу, представник відповідача посилається на те, що у відповідності до положень ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Разом з тим, суд вважає, що такі заперечення є необґрунтованими, оскільки договором передбачено право на стягнення штрафу у твердій грошовій сумі. При цьому такі положення договору не визнані недійними. Окрім того, відповідно до положень ч.2 ст.551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Тому з врахуванням цих положень закону, суд вважає, що вимоги в частині стягнення із відповідача штрафу у розмірі 3000 грн. є також обґрунтованими.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 «Фінансовакомпанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про стягненнязаборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( 79495, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, ) заборгованість за кредитним договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VIZA№13-002494-01 від 06.02.2014 року в розмірі 82296 грн. 93 коп. ( вісімдесят дві тисячі двісті девяносто шість гривень девяносто три копійки)

В задоволенні вимог ОСОБА_2 «Фінансовакомпанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про стягненнязаборгованості за процентами в сумі 43197,51 грн. відмовити за безпідставністю.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 «Фінансовакомпанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про стягненнязаборгованості за штрафами в сумі 80333,50 грн. відмовити у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_3 ( 79495, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, ) 1378 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду -03.12.2018 року.

Суддя: Гирич С. В.