УХВАЛА

16 листопада 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В., розглянувши матеріали цивільної справу за позовом ОСОБА_1 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «№71, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом»,

встановив:

16.22.2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. надійшла вказана вище цивільна справа.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при зверненні до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3, йому було відмовлено у зв'язку із тим, що спадкове майно не зареєстровано належним чином. Так, 10 березня 1988 року ОСОБА_3 ЖСК №71 видано Ордер на житлове приміщення у будинку ЖБК №24. Членами сім'ї зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 18 квітня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 розпорядився своїм майном та видав нотаріально посвідчений заповіт, де було зазначено, що належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені належатиме на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. 30 листопада 2010 року апеляційним судом Херсонської області ухвалено рішення, яким визнано право власності на 54/100 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Апеляційним судом встановлено, що пайовий внесок становив 4665,80 руб., із яких 2539,28 руб сплатила ОСОБА_2, будучи членом кооперативу. Решту паю у вигляді позики в розмірі 2126,5 руб. протягом 1983-1993 років сплатив брат ОСОБА_5 - ОСОБА_3, який був вселений в спірну квартиру та зареєстрований в ній 12 травня 1983 року.

Оскільки, рішення апеляційного суду від 30.11.2010 року ухвалено колегією суддів, до складу якої входила суддя Закарян К.Г., яка є близьким родичем судді Прохоренко В.В., вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є те, що суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, а також в свої професійній, громадській діяльності та приватному житті, суддя заради утвердження незалежності й неупередженості судової влади, зміцнення її авторитету в суспільстві повинен дотримуватись норм викладених в Кодексі професійної етики судді, стаття 2 якого, передбачає, що суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов'язану зі здійсненням правосуддя.

Враховуючи дані обставини та з метою забезпечення права на справедливий та неупереджений розгляд справи і виключення в подальшому питань, пов'язаних з необ'єктивністю та неупередженістю розгляду справи, вважаю за необхідне заявлений самовідвід задовольнити, а справу передати на перерозподіл відповідно до положень ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36-39 ЦПК, суд,

ухвалив:

Заявлений суддею самовідвід задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду на автоматизований перерозподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Прохоренко