Справа 688/929/18
№ 2/688/485/18
Рішення

Іменем України

27 листопада 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Березюк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позову посилається на те, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 08.06.2007 уклали договір кредиту №880/146-САФ03.16-2 на купівлю транспортних засобів в сумі 35264 дол. США, зі сплатою 12 процентів річних. Свої зобов'язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові на купівлю автотранспортних засобів. ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 13.02.2018 року розмір заборгованості за кредитом складає 27287,12 дол. США, за процентами - 29449,22 дол. США. Оскільки в порушення умов договору відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені строки, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором кредиту в розмірі 56736,34 дол. США та витрати по сплаті судового збору в сумі 22387 грн. 82 коп.

26.09.2018 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, у якому позов не визнали, просили застосувати до вимог ПАТ «Укрсоцбанк» строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився. Проте, представник за довіреністю від 15.06.2018 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявились. Представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві.

З'ясувавши думки представників сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №880/146-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого відповідачу надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 35264 дол. США.

Відповідно до п.п. 1.1.1. п. 1.1. ст. 1 Договору надання кредиту здійснювалось зі сплатою 12 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: по 419,81 дол. США до 10 числа кожного місяця включно, починаючи з липня 2007 року, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 07 червня 2014 року в сумі 419,77 дол. США.

Згідно п. 1.2 Договору кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки «VOLKSWAGEN», 2007 року випуску, моделі «ЕОS», чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу автомобіля б/н від 06.06.2007 року, укладеним з ТОВ «Престиж-Авто».

Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно п. 2.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця, а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

Згідно п. 2.4.1 Договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту в період сплати, за який приймається період з 1 по 10 число місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти в розмірі, передбаченому п.п. 1.1.1 цього Договору, та в порядку визначеному в п.п. 2.4, 2.5 цього Договору.

Згідно п. 3.3.8 Договору позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно п. 3.2.3 цього Договору про невиконання вимог п.п. 3.2.3.4 3.2.3.6 цього Договору, повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Згідно п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 1.1 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

В якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 880/146-САФ03.16-2 від 08.06.2007 року, між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу, визначеного п. 1.2. цього договору, заставною вартістю 208300 грн., що в еквіваленті складає 41247 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Свої зобовязання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові на купівлю автотранспортних засобів, відповідач же зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 13.02.2018 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 27287,12 дол. США, по процентам - в розмірі 29449,22 дол. США.

Відповідно до статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у сумі 35264 дол. США.

Як встановлено в суді, відповідач порушив зобовязання за кредитом визначені періодичними щомісячними платежами, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, згідно якого станом на 13.02.2018 року заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту № 880/146-САФ03.16-2 від 08.06.2007 року складає 56736,34 дол. США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 27287,12 дол. США; заборгованість за процентами - 29449,22 дол. США, останній платіж на погашення тіла кредиту відповідачем здійснено 06 січня 2009 року, на погашення нарахованих процентів за договором - 30 липня 2012 року.

Представником відповідача заявлено про застосування до позовних вимог строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору не містять положень щодо збільшення позовної давності. Договору про збільшення позовної давності, укладеного у письмовій формі, сторонами суду не надано.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Кредитний договір, укладений 08 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, передбачає обов'язок ОСОБА_1 погашати кредит частинами щомісячно, починаючи з наступного місяця після одержання відповідного кредиту, з кінцевою датою погашення кредиту 07.06.2014 року. Крім того, згідно п. 2.4.1. Договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту в період сплати, за який приймається період з 1 по 10 число місяця наступного за звітним.

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Така ж позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина третя, четверта статті 267 ЦК України).

Оскільки представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду заяву про застосування позовної давності, останній платіж за договором відповідач ОСОБА_1 здійснив 30.07.2012 року, кінцевою датою погашення кредиту є 07.06.2014 року, з позовом до суду позивач звернувся 30 березня 2018 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, тому суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до суду строк позовної давності як щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, так і до вимог про стягнення процентів сплинув, що в силу ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову. А тому, суд дійшов висновку в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

На підставі ст.ст. 256-261, 264, 267, 526, 530, 536, 610-612, 626, 627, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2018 року

Суддя: С.В. Козачук