ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7068/18
провадження № 4-с/753/155/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях Горбенко А.О., Слаква О.О., Івашків О.В.

за участі:

скаржника ОСОБА_2

представників скаржника ОСОБА_3

представника скаржника ОСОБА_4

представника заінтересованої особи ОСОБА_5

заінтересованої особи Білан Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, заінтересована особа: ОСОБА_9, про визнання протиправними дій головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного управління юстиції у м. Києві Білан Юлії Станіславівни, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_2 та представник скаржників ОСОБА_2, ОСОБА_8 - ОСОБА_3 звернулися до суду зі скаргою, відповідно до якої просять визнати дії державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Білан Юлії Станіславівни незаконними та протиправними під час проведення виконавчих дій 12.04.2018; скасувати постанову державного виконавця Білан Ю.С. про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт державного виконавця від 12.04.2018; зобов'язати державного виконавця видати примірник (копію) постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт державного виконавця; провести повторний опис та арешт майна, яке перебуває у будинку по АДРЕСА_1, що в м. Києві (Бортничі), під час якого скласти акт про відсутність речей та майна, яке було в наявності на час огляду 12.04.2018; розглянути та прийняти процесуальні рішення за заявами скаржника (боржника) подані 26.03.2018, 03.04.2018, 05.04.2018 та 11.04.2018. Скарга обгрунтована тим, що під час виконання рішенням Дарницького районного суду м. Києва про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_9 у здійсненні нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ОСОБА_11 з житлового будинку АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення, державним виконавцем не було залучено до виконавчого провадження власника майна ОСОБА_8, не було проведено повного опису речей та грошових коштів боржника та скаржника ОСОБА_8 Крім того, скаржники вважають, що державний виконавець протиправно відмовилася надати можливість представнику боржника внести до постанови та акту від 12.04.2018 свої зауваження під час проведення опису майна та складання процесуальних документів, надати копію постанови та акту, а лише дозволила їх сфотографувати. Також протиправність дій державного виконавця полягає, на думку скаржників, у ненаданні відповіді на письмові заяви боржника, а саме: заяви про фактичне виконання виконавчого документу від 26.03.2018; заяви про вжиття заходів від 03.04.2018; заяви про зупинення виконавчого документу від 05.04.2018; заяви про припинення виконавчого провадження від 05.04.2018; заяви про закриття виконавчого документу від 11.04.2018.

Скаржник ОСОБА_2, її представник ОСОБА_4 та представник скаржників ОСОБА_2, ОСОБА_8 - ОСОБА_3 подану скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на доводи, що в ній викладені.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_9 - ОСОБА_12 заперечував проти задоволення скарги через її безпідставність.

Заінтересована особа - головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. в судовому засіданні вимоги скарги не визнала та просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи за скаргою, суд прийшов до висновку про те, що скарга на дії державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають, крім іншого, рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Порядок виконання рішення про виселення боржника регулюється ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 66 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Відповідно до чч. 2, 3 вказаної статті, державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням.

Боржник у встановлений законом строк була повідомлена про виконавчу дію, також їй було запропоновано забрати всі особисті речі та цінності із будинку. Вказані обставини були визнані скаржником ОСОБА_2 в судовому засіданні, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 54862093, державним виконавцем на адресу боржника та стягувача було направлено вимогу про проведення виконавчої дії про виселення на 12.04.2018 на 11 год. 00 хв.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем (ч. 5 ст. 66 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що у разі проведення виселення за участі боржника, закон не покладає на державного виконавця обов'язку складати опис майна, тобто боржник, будучи законослухняним громадянином повинен сам забрати своє майно під час виселення.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, виконавча дія по виселенню боржника ОСОБА_2, відбувалася за участю останньої, її представника, стягувача та її представника, понятих та працівника поліції, незважаючи на це, держаним виконавцем було складено акт від 12.04.2018 та постанову про опис майна (коштів) боржника.

Описане майно було передано на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_9, як була попереджена про кримінальну та матеріальну відповідальність.

Доводи скарги про те, що державним виконавцем неправомірно не було залучено до виконавчої дії власника майна ОСОБА_8, суд вважає безпідставними, оскільки останній не був стороною виконавчого провадження, а суду не надано допустимих та належних доказів про належність останньому майна, що знаходилося у будинку АДРЕСА_1

Не було доведено в судовому засіданні й того, що державний виконавець неповно провела опис майна боржника, оскільки на підтвердження наявності іншого майна ні боржником, ні його представниками не було надано суду доказів, зокрема: касових або товарних чек, розрахункових квитанцій на придбання одягу, цінного посуду та інших речей.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується вимоги скарги, про розгляд письмових заяв боржника, а саме: заяви про фактичне виконання виконавчого документу від 26.03.2018; заяви про вжиття заходів від 03.04.2018; заяви про зупинення виконавчого документу від 05.04.2018; заяви про припинення виконавчого провадження від 05.04.2018; заяви про закриття виконавчого документу від 11.04.2018 та прийняття відповідних рішень, то в ході судового розгляду судом було встановлено, що заяви були розглянуті, що підтверджується відповідями за підписом начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, копії яких наявні в матеріалах справи.

Постанову про опис майна боржника в цілому складено з дотриманням вимог закону, в межах повноважень державного виконавця.

Доводи скаржників та представників про те, що боржнику не було видано копію акту та постанови державного виконавця, не є самостійною підставою для визнання неправомірними дій щодо опису майна боржника та їх скасування.

Крім того, суд не вбачає підстав для проведення повторного опису майна боржника, оскільки вказані вимоги не грунтуються на нормах закону.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.450-451, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, заінтересована особа: ОСОБА_9, про визнання протиправними дій головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного управління юстиції у м. Києві Білан Юлії Станіславівни, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст хвали виготовлено 03.12.2018 року.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.