Провадження 2/357/3659/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування завданих збитків та майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (далі «Відповідач»), третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування завданих збитків та майнової шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.

16 грудня 2017 року близько 16.50 год. в місті Біла Церква Київської області, на перехресті вулиць Сквирське шосе та Льва Толстого відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів М-2141, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано збитків.

Як убачається із постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року у справі №369/450/18, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова суду набрала законної сили 06 квітня 2018 року.

ОСОБА_3 до висновку №286 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 27 грудня 2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_3, складає 255 634,56 грн.

В свою чергу, транспортний засіб Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХК 012682.

ОСОБА_3 до централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів винуватця вказаної ДТП на момент її настання була забезпечена за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1589837, за яким страховиком є товариство з Додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Позивач зазначає, що ним також сплачено за проведення експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням вказаного транспортного засобу 3 000,00 грн., що в розумінні ст.22 ЦК України також є збитками, які відповідач зобовязаний їх йому відшкодувати.

Позивач просив стягнути з Відповідача в рахунок завданих йому матеріальних збитків 258 634,56 грн. та судовий збір у сумі 2586,35 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що СК «Домінанта» відсутня за місцем реєстрації. Відповідач ознайомився та підписав протокол огляду колісного транспортного засобу, з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи до суду не звернувся. Щодо звернення з позовними вимогами безпосередньо до Відповідача пояснив наступне. ОСОБА_3 завдав шкоду. На місті ДТП відомостей про страхову компанію він не надав. Позивач дізнався про поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із акту. У той же час, із Єдиного державного реєстру убачається велика кількість незавершених виконавчих проваджень відносно даної страхової компанії. За місцем реєстрації СК «Домінанта» не знаходиться. Представник позивача вважає, що отримати відшкодування від СК «Домінанта» буде неможливо, а тому позов було предявлено до особи, яка завдала позивачу шкоду.

В судове засідання Відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. На адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив, у якому той повідомив про невизнання позовних вимог, оскільки вони предявлені безпосередньо до Відповідача, а не страхової компанії. Також поставив під сумнів вірність розрахунку розміру матеріальної шкоди, наведеного у висновку експертного авто товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля позивача. Вважав позовні вимоги такими, що обґрунтовані неналежним чином, а тому не можуть бути задоволені.

В судове засідання представник третьої особи ТДВ СК «Домінанта» не зявився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Суд, обєктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

16 грудня 2017 року близько 16.50 год. в місті Біліа Церква Київської області, на перехресті вулиць Сквирське шосе та Льва Толстого відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів М-2141, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення від 26.03.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.46).

ОСОБА_3 до висновку №286 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 27 грудня 2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 255 634,56 грн. (а.с.29-45).

ОСОБА_3 до централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (а.с.27-28).

У матеріалах справи також міститься підписаний Відповідачем протокол огляду колісного транспортного засобу, що свідчить про його обізнаність з характером пошкоджень автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.32).

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

ОСОБА_3 до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

ОСОБА_3 до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правовий позиція міститься у Постанові Верховного суду України від 28.10.2016 року у цивільній справі №6-954цс16, висновки щодо застосування якої враховує суд при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, суд не погоджується з доводами Відповідача про те, що позов предявлено не до тієї особи, оскільки право Позивача - потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди - Відповідача, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд також виходить із наступних норм процесуального права України.

ОСОБА_3 до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У той же час, згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ОСОБА_3 до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А частина 1 статті 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

ОСОБА_3 до приписів ч.1-3 ст.72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для зясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобовязаний дати обґрунтований та обєктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Таким чином, висновок експертного автотоварознавчого дослідження, наданий суду Позивачем є належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та містить інформацію щодо предмета доказування. Доводи Позивача щодо наявності як вини Позивача, так і розміру збитків Відповідачем не спростовані.

Крім встановленого вказаним висновком розміру матеріального збитку у розмірі 255634,56 грн., на користь Позивача підлягає стягненню й вартість такого дослідження, оплачена Позивачем у розмірі 3000,00 грн. (а.с. 43).

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування завданих збитків та майнової шкоди підлягає задоволенню повністю. Вимоги Позивача Відповідачем є доведеними, законними та обґрунтованими.

Згідно з приписами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, також підлягають стягненню з Відповідача, а саме у розмірі 2586,35 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 22, 1166, 1188, 1192 ЦК України; ст.ст. 3, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування завданих збитків та майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: Київська обл., Києво-Святошинський район с.Тарасівка, вул. Комарова 8, РНОКПП: відповідно довідки від 17.09.2018 року надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не має можливості), на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_4) 261 220,91 грн. (двісті шістдесят одну тисячу двісті двадцять гривень девяносто одну копійку).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу може бути подано до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.11.2018 року.

СуддяОСОБА_4