Справа № 171/1170/18
У х в а л а
27 червня 2018 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі
Головуючого судді Хоруженко Н.В.,
за участю секретаря Десятникової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове подання старшого державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-
Державний виконавець Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.
Представник Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Дослідивши докази, що є у справі, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, може звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням, або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
В силу ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.
Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон - ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.
Згідно довідки Державної міграційної служби від 29.12.2017 року, ОСОБА_2 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон від 25.07.2017 року. Однак наявність у особи закордонного паспорту не свідчить про його намір виїзду за кордон.
14.08.2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису № 1066, про що винесену відповідну постанову.
Однак із доданих до подання документів не вбачається обставин, які б вказували на доведеність факту ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, хоча законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не за сам факт невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від виконання зобов'язань.
Відповідно ч.1. ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження крім постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Тобто, зміст подання державного виконавця не містить посилань на ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду, а наявність у неї невиконаних майнових зобов'язань, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, що є крайньою мірою, спрямованою на забезпечення виконання рішення суду.
Приймаючи до уваги узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Крім того, згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно ОСОБА_2 відомості відсутні (а.с. 10).
Наявність у боржника невиконаних зобов'язань за рішенням суду сама по собі, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.
З огляду на викладене та за відсутності доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання нею зобов'язань, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні даного подання.
Керуючись ст.ст.260,353,441 ЦПК України, суд,-
У задоволенні подання старшого державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3