РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/5094/16-ц

Провадження № 2/643/1508/18

16.11.2018 Справа № 643/5094/16-ц;

Провадження № 2/643/422/18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Жуковської К.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Державна реєстраційна служба по м. Харкову про встановлення юридичного факту, розірвання договору довічного утримання, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна служба ХМУЮ про розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою суду від 13.12.2017 до участі по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна служба ХМУЮ про розірвання договору довічного утримання залучено правонаступника ОСОБА_1 в якості позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, яким остаточно просить розірвати договір довічного утримання від 25.10.2012, який посвідчено державним нотаріусом 6-ї ХДНК, зареєстрованого у реєстрі № 1-1853 та договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 25.10.2012, державним нотаріусом 6-ї ХДНК, зареєстрованого у реєстрі № 1-1853 та внесення змін та доповнень до нього, реєстраційний № 1-1915; встановити факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки мешкала та збула зареєстрована разом із останнім на день його смерті; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 та витребувати квартиру АДРЕСА_2 з незаконного володіння ОСОБА_6

Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що є рідною донькою і єдиним спадкоємцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Матір та брат ОСОБА_8 25.10.2012 уклали договір довічного утримання з ОСОБА_5 та згідно умов договору передали останньої у власність в рівних частинах, кожний, квартиру АДРЕСА_2. Відповідно до п.п. 7 набувач зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а саме, забезпечувати ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які останні самостійно будуть забезпечувати себе харчуванням, одягом ліками, необхідними послугами тощо, що сторонами оцінено у розмірі 500грн., також набувач зобов'язався здійснити поховання відчужувачів квартири після їх смерті. 06.11.2012 відчужувачами з одного боку та ОСОБА_5 з іншого боку і ОСОБА_4 з третьої сторони укладений договір про зміну набувача в договорі довічного утримання та згідно з п.п. 1 нового договору набувачем квартири АДРЕСА_3 стала ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивача ОСОБА_8 помер, ОСОБА_7 на час смерті сина мешкала та була зареєстрована разом із останнім, отже прийняла спадщину. Далі, тіло покійного ОСОБА_8 кремоване ІНФОРМАЦІЯ_2, урна с прахом видана ОСОБА_4 на підставі оригінала свідоцтва про смерть померлого, прах забрано для поховання в с. Олешки Богодухівського району Харківській області, що не може відповідати дійсності. В подальшому ОСОБА_4 привезла урну до місця проживання матері, яка неодноразово вимагала щоб ОСОБА_4 здійснила поховання, однак лише 20.03.2015 позивачу вдалося зробити офіційне поховання праху ОСОБА_8 Позивач вважає, що ОСОБА_4 порушені умови договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, після чого позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак було відмовлено через відсутність об'єкта спадкування. Далі, 13.05.2017 ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_6 При цьому, а ні продавець, а ні покупець на час укладання договору не мали доступу до квартири, оскільки позивача там постійно перебувала. Поведінка ОСОБА_4, на думку, позивача, свідчить про недобросовісне ставлення до угоди тощо.

В судовому засіданні позивач, його представник вимоги і доводи позову підтримали, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо вимог позову, підтримав наданий відзив проти позову, із якого вбачається, що позивач не має правових підстав вимагати розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_4 та померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер та його частка у квартирі є припиненою, останній за життя позов не пред'являв. Не має жодних підстав для встановлення факту того, що померла ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 у вигляді ? частини спірної квартири, оскільки його частка належить новому набувачу ОСОБА_4 згідно договору. Укладені договори відповідали волевиявленню усіх сторін, підписаний та сторони набули взаємних прав та обов'язків. Між тим, з боку позивача не надано доказів щодо вимог про розірвання договору довічного утримання, відсутні докази про неналежне виконання умов договору з боку відповідача. Далі, ОСОБА_4 не відмовлялася від поховання ОСОБА_8, оскільки після смерті ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 прибула до житла, викликала працівників міліції, самостійно повезла тіло до крематорію, де здійснено кремацію та видано прах для захоронення. Оскільки місце попередніх домовленостей не було щодо конкретного місця поховання, ОСОБА_4 на власний розсуд вибрала місце поховання, що не влаштувало ОСОБА_7, яка просила залишити урну з прахом у себе для з'ясування, де знаходиться могила її батька, після чого відповідач вчинить дії захоронення. ОСОБА_4 поголилась та такі умови, оплатила ритуальні послуги на поховання, однак коли прийшла до ОСОБА_7, остання з незрозумілих причин вигнала та не надала можливості здійснити захоронення. Також зазначає, що відповідач ОСОБА_4 протягом всього часу сумлінно виконувала взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання, що ОСОБА_7 приймали, жодних претензій не надходило. Просить у задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та пояснення щодо вимог позову, зазначивши, що не є належним відповідачем по вказаній справі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, заяв про слухання справи за його відсутністю не надав, правом відзиву проти позову не скористався.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_7, про що свідчать копії свідоцтва про народження, укладання шлюбу (а.с.167,168 ).

25.10.2012 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_5 з іншого боку, уклали договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом 6-ї ХДНК ОСОБА_9, реєстраційний № 1-1853, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали у власність в рівних частинах кожний, а набувач отримав у власність квартиру АДРЕСА_1, взамін чого, ОСОБА_5 зобов'язалась забезпечувати відчужувачів утриманням довічно на умовах договору (т. 1, а.с.8,14).

06.11.2012 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_5 з іншого боку та з третьої сторони ОСОБА_4 уклали договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом 6-ї ХДНК ОСОБА_9, реєстраційний № 1-1853 та внесення змін та доповнення до нього, реєстраційний № 1-1915, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали у власність, а ОСОБА_4 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1, взамін чого, ОСОБА_4 зобов'язалась забезпечувати відчужувачів утриманням довічно на умовах договору (т. 1, а.с.11-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Виходячи із положень ст.746-756 ЦК України істотними умовами договору довічного утримання є назва сторін договору; предмет договору довічного утримання; відомості про документ, що підтверджує право власності на відчужуване за договором майно; вартісна оцінка майна, що відчужується за договором, розмір (вартість) та форма надання утримання та (або) догляду. (місце проживання або місцезнаходження,

Вказані договори укладені у відповідності до положень ст.ст. 744-746 ЦК України та діючого чинного законодавства.

Власником квартири АДРЕСА_2 станом на 16.11.2012 є ОСОБА_4 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.

Відповідно до ч. 1 ст. 747 ЦК України у разі смерті одного із співвласників майна, що було відчужено ними на підставі договору довічного утримання (догляду) обсяг зобов'язання набувача відповідно зменшується.

Відповідно до ч. 2 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача.

Отже, із вищенаведених норм вбачається, що у разі смерті одного із відчужувачів за договором довічного утримання, оскільки виконання призначене безпосередньо особисто для відчужувача, договір припиняється, а набувач у свою чергу продовжує утримувати співвласника, який залишився, тобто з моменту смерті одного із відчужувачів набувач може у повному обсязі розпоряджатися часткою, набутою за договором від того співвласника, який помер.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, то з цього часу договір довічного утримання в частині 1/2 частини квартири ОСОБА_8 є виконаним та припиненим.

Далі, із п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України вбачається, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Така правова позиція підтримується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що визначено в ухвалі суду від 02.07.2014 по справі № 6-20698св14.

Позивач не є стороною договору, ні відчужувачем іншої частини квартири, ні третьої стороною також.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права та права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлення законом.

Приймаючи до уваги умови спірного договору, до обов'язків набувача ОСОБА_4 входить забезпечення відчжуувачів житлом у квартирі шляхом безоплатного пожиттєвого проживання у відчуженої квартирі в цілому, оплатне грошове забезпечення та оплата комунальних послуг.

Отже, права ОСОБА_8 за договором належали саме останньому і не підлягають успадкуванню.

Далі, позивач на підтвердження своїх доводів щодо розірвання договору довічного утримання посилається на те, що з боку відповідача ОСОБА_4 неналежним чином виконувались взяті на себе зобов'язання, в тому числі поховання відчужувача.

Між тим, судом встановлено, що на момент підписання спірного договору відчужувачам передано 26000грн., останні щомісячно отримували грошове утримання у розмірі 500грн. та компенсацію витрат на житлово-комунальні послуги тощо, про що свідчать особисті розписки ОСОБА_8 та ОСОБА_7, копії квитанцій.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 749 ЦК України набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 оплатила ритуальні послуги на поховання, однак через непорозуміння щодо місця захоронення урни з прахом ОСОБА_8, ненадання урни ОСОБА_7, здійснити такі дії позбавлена можливості.

Такі обставини підтверджено копіями рахунок-замовлення КП «Ритуал» від ІНФОРМАЦІЯ_2, листом ОСОБА_4 на адресу ОСОБА_7 про надання інформації щодо поховання, пропозиції прийняти участь та готовність оплатити документально підтверджені затрати (т.1, а.с.18,54,86).

Із пояснень свідків з боку позивача ОСОБА_10, ОСОБА_11 вбачається, що як сусідка та знайомий родини ОСОБА_7, підтвердили факт того, що після смерті ОСОБА_8, урна з його прахом тривалий час перебувала у квартирі, у 2015 ОСОБА_11 був присутній при захороненні на 17-му кладовищі. ОСОБА_10 окремо зазначила, що ОСОБА_7 зверталась до сторонніх осіб з метою догляду за нею та сином, який не працював, уклали договір із сторонніми людьми про догляд. Донька ОСОБА_7 іноді навідувала матір, а після її смерті, самостійно поховала.

Із наданих копій повторного свідоцтва про поховання КП «Ритуал» № 1831 вбачається, що на кладовищі, без місця його розташування, 20.03.2015 заборонена урна з прахом ОСОБА_8, а 29.03.2017 урна з прахом ОСОБА_7, останнє завірено самою ОСОБА_1

Між тим, із таких доказів у підтвердження доводів позову про нездійснення відповідачем поховання відчужувачів, не можливо зробити висновок, що поховання відчужувачів здійснили інші особи, замість ОСОБА_4

Далі, положення ст. 1218 ЦК України визначають, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Проте, як встановлено на час смерті ОСОБА_8 ? частина квартири АДРЕСА_2 останньому не належала, договір довічного утримання в цієї частині припинений, а тому ОСОБА_7 не може вважатися такою, що прийняла спадщину на вказану частину квартири.

Далі, незалежно від того, що ОСОБА_4 виконувала взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання, приймала певні заходи щодо захоронення праху ОСОБА_8 та не прийняла участі у захороненні відчужувачів, вимоги позивача щодо розірвання договору довічного утримання, договору про зміну набувача, встановлення факту прийняття спадщини матір'ю після смерті ОСОБА_8, є неспроможними та безпідставними.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7

Далі, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу вимог позову, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, який він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Статтею 388 ЦК України встановлений вичерпний перелік правових підстав, коли саме власник має право на витребування майна від добросовісного набувача, а саме, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: - було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; - було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; - вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майна у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Так, ОСОБА_4, будучи власником спірної квартири 13.05.2017 уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_6

Отже, вимоги позову щодо витребування квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_6 є необґрунтованими і не можуть підлягати задоволенню, оскільки не існує необхідних умов і правових підстави, про що свідчить викладене вище в змісту рішення.

Далі, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_5 не пов'язана з правами та обов'язками, що виникли у ОСОБА_4, як набувача за договором довічного утримання, не відповідає за виконання договору тощо, тому ОСОБА_5 за вказаним позовом є відповідачем неналежним.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з боку відповідача ОСОБА_4 виконані обов'язки як набувача за договором довічного утримання, при цьому, з боку позивача не надано належних та переконливих доказів протилежного у підтвердження своїх вимог, доводи яких носять надуманий характер і спростовуються встановленими судом обставинами.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 215,388, 626, 744-756, 1218, 1219 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повний текст складений 26.11.2018.

Суддя