Провадження № 2-о/761/457/2018
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

З Богунського районного суду м. Житомира надійшла вказана заява.

Дана заява має ряд недоліків.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Частина 1 ст. 318 ЦПК України встановлює вимоги до заяви, а саме, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Водночас ст. 317 ЦПК України визначає особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Зокрема, ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Так, в своїй заяві заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на тимчасово окупованій території України.

Однак в даній заяві не зазначено мету встановлення даного юридичного факту та причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

При цьому, в порушення ч. 2 ст. 318 ЦПК України, у справі відсутні відповідні належні та допустимі докази, які б підтверджували неможливість отримання заявником документа щодо реєстрації смерті особи, а зокрема, відповідна довідка компетентного органу - відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови у видачі свідоцтва про смерть, оскільки саме цей державний орган, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» здійснює відповідну процедуру реєстрації смерті особи.

Разом з тим, в своїй заяві заявник зазначає, що померла особа, факт смерті якої він просить встановити є його матір'ю, проте в супереч ч. 1 ст. 317 ЦПК України не надає відповідних документів, які б свідчили про родинні стосунки між заявником та померлою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Так, заявник в своїй заяві не вказує заінтересованих осіб, їх анкетні дані та місцезнаходження, що суперечить вимогам зазначеної ст. 294 ЦПК України.

Також, в порушення положень ст. 177 ЦПК України, заявником не додано до копії заяви копії всіх документів, що прикладені до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб, для можливості їх направлення.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки заявником не дотримані вищенаведені положення ЦПК України, заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293, 294, 315, 317, 318 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - залишити без руху, надавши заявнику строк в десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, роз'яснивши, що в разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г.Притула