Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.18 р.

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 27045,25 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором б/н від 19.07.2012.

Представником позивача зазначено у позові про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачем надано письмову заяву, в яких він просить розглянути справу без його участі та застосувати строк позовної давності, відмовивши позивачу у задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.07.2012 р. між сторонами шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Станом на 31.12.2016 р. відповідачем зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем у сумі 21442,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 932,57 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 20509,72 грн., заборгованості за пенею станом на 14.04.2014 650 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

1.Сплив строків позовної давності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому відповідно до ч. 1 і ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Анкетою-заявою (а.с.6) кінцевий строк виконання зобовязання по поверненню кредиту відповідачем встановлений не був, а відповідне твердження позовної заяви не відповідає дійсності.

Тобто перебіг позовної давності починається незалежно від закінчення дії договору і саме з того моменту, з якого боржник перестав виконувати свої зобовязання за договором з оплати чергового щомісячного платежу.

Тому суд не керується правовою позицією ВС, викладеною у постанові від 28 березня 2018 р. у справі № 444/9519/12.

Ст.257 ЦК України встановлює загальну позовну давність в три роки.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що прострочена заборгованість у відповідача виникла з 30 листопада 2012 р. (колонка «сальдо простроченої заборгованості за кредитом» - а.с.4), останній платіж відповідачем був здійснений 10 червня 2013 р. (колонка "сума погашення за наданим кредитом" - а.с.4 зв.).

Після цієї дати і до закінчення спливу строку позовної давності 11 червня 2016 р. відповідач не здійснював дій, які відповідно до ст.264 ч.1 ЦК України переривали б сплив позовної давності.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Позивач звернувся до суду з позовом 03 лютого 2017 р. (а.с.2), тобто з пропуском строку позовної давності без поважних причин, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Зазначене в розрахунку заборгованості /а.с.4 зв./ погашення на суму 11,1 грн. від 13.06.2014 р. згідно виписки є службовою операцією автоматичним погашенням простроченої заборгованості з іншої картки (а.с.99).

Списання в односторонньому порядку кредитором з рахунку боржника грошей без повідомлення останнього не може вважатись вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним боргу в розумінні положень частини першоїстатті 264 ЦК України.

У звязку з цим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 932,57 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 20509,72 грн. та заборгованості за пенею станом на 05.04.2014 в розмірі 650 грн., на підставі спливу строку позовної давності.

2.Безпідставність вимог.

Згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум пені і штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрований відповідач (а.с. 33,41).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня, яку просить стягнути позивач, почала нараховуватися з 01 жовтня 2014 р., її розмір з 05 по 30 квітня 2014 р. складав 650 грн., тобто станом на 14 квітня 2014 р. був нарахований правомірно, а суми штрафів відповідачу нараховані під час подачі позову до суду. Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією 3838,9 650 = 3188,90 грн., штрафом (фіксована частина) 500 грн. і штрафом (процентна складова) 1264,06 грн. за безпідставністю вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» , яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д до ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2012 в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 932 (девятсот тридцять дві) грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 20509 (двадцять тисяч пятсот девять) грн. 72 грн. та заборгованості за пенею та комісією станом на 05.04.2014 в розмірі 650 (шістсот пятдесят) грн. відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2012 у вигляді заборгованості за пенею та комісією та штрафами у загальному розмірі 4952 (чотири тисячі девятсот пятдесят дві) грн. 96 коп. відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення 02 листопада 2018 р..

Суддя: