Справа №339/273/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Сметанюка В.Б.,

за участю секретарів судового засідання: Стельмах М.Ю., Ганчар Л.В.,

Ганчар Т.І.,

позивача за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2, та її представника ОСОБА_3,

представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_4,

представника відповідача: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болехові цивільну справу за об'єднаними позовами: ОСОБА_2 до Болехівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічними позовоми ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та ОСОБА_7 до Болехівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування, та за позовом ОСОБА_2 до Болехівської міської ради, ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання свідоцтв недійсними та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з урахуванням уточнених об'єднаних позовних вимог, в яких просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради № 367 від 18.08.1994р. «Про надання дозволу на будівництво кухні, ванни та кімнати»; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради №64 від 28.03.2000р. «Про введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку»; визнати свідоцтво про право власності на 55/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_9, видане виконавчим комітетом Болехівської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області 02.04.2000р. недійсним; визнати свідоцтво про право власності на 45/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_10, видане виконавчим комітетом Болехівської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області 02.04.2000р. недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на 55/100часток будинковолодіння АДРЕСА_1 проведену Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації 03.04.2000р., записану в реєстрову книгу №11 за № 1472 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на 45/100часток будинковолодіння АДРЕСА_1 проведену Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації 03.04.2000р., записану в реєстрову книгу №11 за № 1472; визнати право власності за ОСОБА_2 на 85/100частин у домоволодінні по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 151,6 кв. м., в тому числі житловою площею 85 кв. м, стайні літ. Б загальною площею 26,5 кв. м., стайні літера Б1 загальною площею 43,2 кв. м., вбиральні літ. В загальною площею 1,9кв.м., гаражу-літньої кухні літ. Г-Г1-Г2 загальною площею 33,1 кв. м., гаражу-літньої кухні літ. Д-Д1 загальною площею 27,4 кв.4., воріт №1 загальною площею 7,7 кв. м., огорожі №2.

Всі вищевказані подані позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Після смерті батька відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку та господарські споруди. Також, зазначає, що її батьку ОСОБА_10 надано право індивідуальної забудови на земельній ділянці по АДРЕСА_7, площею 600 кв.м. та здійснено відвід в натурі. ОСОБА_10 збудував будинок і рішенням від 13.06.1985 року затверджено акт про прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_3 Його дружина ОСОБА_9 і позивач ОСОБА_2 звернулися з заявою про надання дозволу на здійснення прибудови до будинку і було прийнято рішення № 367 від 18.08.1994 року про надання такого дозволу. Рішенням № 64 від 28.03.2000року затверджено акт введення в експлуатацію та зобов'язано Івано-Франківське БТІ зареєструвати дане будинковолодіння та видати свідоцтво на право власності. Болехівською міською радою № 215 від 06.09.2000 року розглянуто протест прокурора та відмінено рішення № 64 та № 367, як незаконні, оскільки ОСОБА_11 після смерті чоловіка не оформила спадщину на себе та на день прийняття рішення не мала свідоцтва про право власності на будинковолодіння. Позивачка звернулася до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй відмовлено через те, що правовстановлюючі документи на вказане майно скасовані. З постанови нотаріуса їй стало відомо, що ОСОБА_9 її мама, яка померла не звернулася у БТІ для скасування запису про реєстрацію права власності на майно.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_6 подала заперечення на позов та зустрічну позовну заяву, в якій просила позов задоволити частково та визнати за нею право власності на половину (1/2) домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Вимоги позову обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 в м. Болехів, Івано-Франківської області. При зверненні в нотаріальну контору для прийняття спадщини її було відмовлено за відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на домоволодіння.

Під час розгляду справи ОСОБА_6 збільшила позовні вимоги, та просила скасувати рішення виконкому Болехівської міської ради № 215 від 06.09.2000року, як незаконне і визнати причини пропуску нею строку для звернення до суду поважними. Пояснюючи те, що 22.05.2015року звернувшись із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом після смерті її матері ОСОБА_9 до нотаріуса отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відмовляючи їй у вчинені нотаріальних дій, нотаріус посилалась на те, що рішенням виконкому Болехівської міської ради № 215 від 06.09.2000року відмінено рішення виконкому №367 від 18.08.1994року, яким видано дозвіл на добудову та рішення № 64 від 28.03.2000року про затвердженя акту введення в експлуатацію. Рішення виконкому Болехівської міської ради №215 від 06.09.2000року вважає незаконним. Про дане рішення дізналася в червні 2015року, тому зазначає, що строк звернення до суду нею не пропущений.

Відповідач за первісним позовом - ОСОБА_7 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати за ним право власності на частину у домоволодінні по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 151,6 кв. м., в тому числі житловою площею 85 кв. м, стайні літ. Б загальною площею 26,5 кв. м., стайні літера Б1 загальною площею 43,2 кв. м., вбиральні літ. В загальною площею 1,9кв.м., гаражу-літньої кухні літ. Г-Г1-Г2 загальною площею 33,1 кв. м., гаражу-літньої кухні літ. Д-Д1 загальною площею 27,4 кв.4., воріт №1 загальною площею 7,7 кв. м., огорожі № 2. Мотивуючи, тим, що на час смерті матері та дати відкриття спадщини відносився до категорії повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та відповідно до положень законодавства мав право на обов'язкову частку у спадщині матері.

Представник Болехівської міської ради подав заяву про застосування строку позовної давності. Мотивуючи тим, що ОСОБА_2 пропустила трьох річний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник підтримали позов з підстав викладених у позовних заявах та уточнених позовах. Зустрічний позов ОСОБА_6 заперечили, а зустрічний позов ОСОБА_7 просили задоволити.

У судовому засіданні представник відповідачки за первісним позовом, позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_6 - ОСОБА_4 просив позовні вимоги ОСОБА_6 задоволити, а у задоволенні вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_12 - відмовити.

Відповідачка ОСОБА_8 у судове засідання не з'являлася, подала заяву про проведення розгляду справи без її участі. Претензій до будинку, що знаходиться у м. Болехів, АДРЕСА_2, не має (т.2, а.с.126).

Представник Болехівської міської ради - ОСОБА_5 у судовому засіданні, пояснив, що вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не заперечує. Позовні вимоги щодо визнання свідоцтва про право на 55/100 та на 45/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_6; та скасування державної реєстрації права власності - заперечує, з підстав пропущення строків позовної давності. Що стосується зустрічного позову ОСОБА_6 щодо скасування рішення виконкому Болехівської міської ради № 215 від 06.09.2000року, як незаконного - просив його задоволити.

Ухвалою суду від 12 червня 2018року виключено з числа відповідачів: ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що з 1985року є сусідкою ОСОБА_2 та її покійними батьками. Після повернення з Сибіру, ОСОБА_2 проводила ремонт, будівництво біля хати. Батько позивачки постійно хворів, був інвалідом. ОСОБА_6 не брала участі як у ремонті будинку, де жили її батьки, так і у добудовах.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що ОСОБА_2 являється його кумою. Зазначив, що брав участь під час ремонту хати (де жила на одній половині мама позивачки, а на іншій позивачка з своєю сім'єю) та добудов. Оплату за виконання робіт, здійснювала ОСОБА_2 (позивачка).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що брав участь у будівництві прибудов, літньої кухні, гаражу, доріжок. Замовником всіх робіт являлася ОСОБА_2, оплату проводила вона. ОСОБА_6, ні ОСОБА_7 не знав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що проживала на одній вулиці з ОСОБА_2 та її покійними батьками. Будівництво здійснювала ОСОБА_2 разом із своєю мамою. Останні роки перед смертю ОСОБА_9 відносини з ОСОБА_2 були погані. ОСОБА_19 спочатку жив разом з батьками, а згодом побудував хату, переїхав проживати туди разом з сім'єю. ОСОБА_6 після одруження проживала біля вокзалу. Часто приходила до мами. Також зазначила, що спочатку ОСОБА_9 зробила заповіт на дочку ОСОБА_20, а коли посварилися з нею склала заповіт на дочку ОСОБА_21.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що кошти на прибудову та ремонт давала ОСОБА_9, допомагав у будівництві син ОСОБА_23. З ОСОБА_2 були погані відносини, покійна нарікала на неї, говорила, що перепише хату на дочку ОСОБА_6.

Допитана у судовому засіданні, у якості свідка нотаріус ОСОБА_24 пояснила суду, що оформляла право власності спадкоємців після смерті ОСОБА_10, ОСОБА_11 До неї з заявами про прийняття спадщини звертались ОСОБА_2 (2012р., 18.12.2014р.), ОСОБА_6(22.05.2015р.) та ОСОБА_7 (17.02.2015р.) з Російської Федерації. Відмовила спадкоємця, оскільки спадкодавці не оформили правовстановлюючих документів на будинковолодіння.

Свідок ОСОБА_25 у судове засідання не з'явилася, подавши письмове пояснення, в якому зазначила, що вона працювала з ОСОБА_2 в Сибірі з 1985 по 1996роки. Через неї передавала гроші для мами ОСОБА_9, помагала батькам. Батько говорив, що все буде належати ОСОБА_2. Продавши в Сибірі своє майно ОСОБА_2 приїхавши в Болехів, де здійснювала будівництво та ремонти у будинку АДРЕСА_3 (т.1, а.с.249).

Заслухавши сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК. Позовні вимоги таких осіб про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню відповідно до встановлених обставин.

Враховуючи заявлені сторонами позовні та зустрічні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_26 підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року, а після смерті ОСОБА_27 - ЦК України 2003 року.

Так, відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.550 Цивільного кодексу Української РСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Встановлено, щобатьками позивачки були ОСОБА_10 та ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( т.1, а.с.11).

Власником будинковолодіння у АДРЕСА_3 являвся ОСОБА_10, батько позивачки, в якому і проживав до смерті.

Згідно виписки із протоколу № 12 засідання виконкому міської ради депутатів трудящих від 24.07.1956року вбачається, що ОСОБА_10 надано право індивідуальної забудови на земельній ділянці по АДРЕСА_7, площею 600кв.м (т.1, а.с.13).

26 лютого 1958року ОСОБА_10 надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку, що підтверджується копією договором (т.1,а.с.14-15).

11 червня 1985 року ОСОБА_10 видано акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_9 разом з чоловіком ОСОБА_10 збудували будинковолодіння у ІНФОРМАЦІЯ_3

З технічного паспорта від 15.03.1985року (зі змінами 1987р.) виданого ОСОБА_10 вбачається, що до складу домоволодіння за адресою: м. Болехів, АДРЕСА_2, входить: житловий будинок (А) загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 46,6кв.м, надвірних забудов: сараю гаражу (Б-Б2), туалету (В), огорожі та воріт (№1,2)(т.5, а.с.66-70).

09 жовтня ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_10 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Болехівської міської ради Р.Гаєвським, за яким 1/2 свого майна заповів ОСОБА_2.(т.1, а.с.31). ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 помер (т.1, а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю УРСР, який діяв на час набуття ОСОБА_10 права власності на вказане домоволодіння, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Тобто, права ОСОБА_10 та ОСОБА_9 як подружжя, на вказаний житловий будинок були рівними.

Таким чином, після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на все його майно - на 1/2 частину домоволодіння за адресою м.Болехів, АДРЕСА_2.

Спадкоємцями за законом були діти: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_29, ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_9 Ніхто із вище зазначених спадкоємців у встановлений законом піврічний термін не звертались до державної нотаріальної контори, щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_10

У 2012 році ОСОБА_2 звернулась із позовом до Болехівського міського суду, щодо визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини , як спадкоємця за заповітом. Рішенням Болехівського міського суду від 08 травня 2012 року надано ОСОБА_2 додатковий строк у вигляді 2-х місяців для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10.(т.1, а.с.27).

ОСОБА_2 04 червня 2015 року звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10.(т.1, а.с.28). Однак, постановою від 04.06.2015року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через те, що правовстановлюючі документи на вказане майно скасовані (т.1, а.с.29).

ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10, як така, що проживала в будинку та фактично вступила в управління або володіння спадковим майном (549 ЦК 1963).

Відповідно до ст. 535 ЦК (1963) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначення розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Дружина ОСОБА_9 (18.04.1932р.н.) після смерті ОСОБА_10 мала право на обов'язкову частку в спадщині, як непрацездатна (пенсіонер).

Таким чином, 8/18 будинковолодіння в АДРЕСА_8, належить дочці ОСОБА_2, а 10/18 - дружині ОСОБА_9 після смерті батька(чоловіка) ОСОБА_10

(1/2 будинковолодіння поділити на 6 спадкоємців = 1/12;

2/3 від 1/12 = 1/18 - обов'язкова частка дружини;

1/2 (9/18) будинку + 1/18 = 10/18 - за ОСОБА_9;

1/2 (9/18) будинку - 1/18 = 8/18 - за ОСОБА_2.).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Рішенням Болехівської міської ради народних депутатів від 18 серпня 1994 року ОСОБА_9 дозволено добудувати до житлового будинку літню кухню, кімнату та ванну, а також здійснити добудови до господарських споруд гараж та кімнату, згідно виготовленої технічної документації по АДРЕСА_2 в м.Болехів. (т.1, а.с.119).

Даний дозвіл ОСОБА_9 на добудову є незаконним, так як будинковолодіння по АДРЕСА_9 в м. Болехів було зареєстроване за її покійним чоловіком ОСОБА_10, а частка дружини у спільній сумісній власності не була виділена. Тому, дане рішення підлягає скасуванню як незаконне.

Згідно рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради від 28.03.2000р. за № 64 «Про введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку» вирішено затвердити акт введення в експлуатацію індивідуального будинку АДРЕСА_10, побудованого на підставі рішення міськвиконкому № 264 від 12.06.78р. № 367 від 18.08.94року, закріпивши за: померлим ОСОБА_10 спільну власність подружжя основну частину будинку, підвалу та господарських будівель, що складає 45/100 будинковолодіння; за ОСОБА_9 - 55/100 в його ідеальній частині будинковолодіння, та зареєструвати будинковолодіння АДРЕСА_10 за: померлим ОСОБА_10 в розмірі 45/100 будинковолодіння; за ОСОБА_9 55/100 будинковолодіння, про що видати свідоцтво про право власності (т.1,а.с.124а).

02 квітня 2000року ОСОБА_9 на праві приватної власності видано свідоцтво про право власності на 55/100 часток та 45/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 та проведено їх державну реєстрацію права власності (т.1, а.с.124)

Положенням ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв'язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя та визнати право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_8. Тобто, даними рішеннями органу місцевого самоврядування за 2000 роки вирішено питання про права особи, яка у зв'язку зі смертю не мала цивільної правоздатності і дієздатності, а саме надано та визнано право власності за померлим.

Також міською радою не враховано, що у ОСОБА_9 були відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, оскільки вона не оформила спадщину після смерті чоловіка, а її частка у спільній сумісній власності не була виділена.

З даних підстав ці рішення підлягають скасуванню, як незаконні.

На основі вказаних рішень міської ради були видані свідоцтва про право власності на 45/100 часток та 55/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_10 у м. Болехів, Івано-Франківської області за ОСОБА_10 і ОСОБА_9, та проведено їх державну реєстрацію права власності.

Враховуючи, що вказані свідоцтва є похідними від рішень, які визнанні судом незаконними, а тому підлягають визнанню недійсними, а державна реєстрація права власності - скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 про скасування рішення Болехівської міської ради № 215 від 06.09.2000року «Про протест прокурора Долинської міжрайонної прокуратури», яким вирішено відмінити рішення виконкому Болехівської міської ради № 367 від 18.08.1994р. та рішення №64 від 28.03.2000р. як незаконні, то вони підлягають до задоволення з наступних підстав.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, у п. 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, рішення Болехівської міської ради № 367 від 18.08.1994року та №64 від 28.03.2000 року є ненормативними правовими актами одноразового застосування та вичерпали свою дію фактом його виконання, тому не можуть бути в подальшому скасовані міською радою.

Тому, рішення Болехівської міської ради № 215 від 06.09.2000року про скасування рішень міської ради №367 та № 64, є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо пропуску строку оскарження рішень Болехівської міської ради.

Відповідно до ст. 71 ЦК України 1963 р. загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно ст. 76 ЦК 1963 року право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому згідно із ч.1 ст.261 кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд приймає до уваги посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про те, що їм стало відомо про оскаржувані рішення міської ради і їх скасування за протестом прокурора, тільки після звернення до нотаріуса в 2015 році, після смерті ОСОБА_27 Так, як оскаржувані рішення стосувалися їхніх батьків, сторони не були обізнані про них, а тому не могли їх оскаржити. Тобто, сторони подали заяви про оскарження рішень в межах трирічного терміну від коли вони дізналася чи могли були дізнатися про дані рішення органу місцевого самоврядування.

Також положеннями ст.268 ЦК передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється. Зокрема, у п.4 ч.1 цієї статті встановлено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється. Отже, строки позовної давності не поширюються на позовні вимоги щодо оскарження рішень сесії міської ради, яким порушено право власності сторін та інше речове право.

А тому, в задоволенні клопотань представника Болехівської міської ради та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності слід відмовити.

Позивачка за первинним позовом ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 85/100частин на домоволодінні по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 151,6 кв. м., в тому числі житловою площею 85 кв. м, стайні літ. Б загальною площею 26,5 кв. м., стайні літера Б1 загальною площею 43,2 кв. м., вбиральні літ. В загальною площею 1,9кв.м., гаражу-літньої кухні літ. Г-Г1-Г2 загальною площею 33,1 кв. м., гаражу-літньої кухні літ. Д-Д1 загальною площею 27,4 кв.4., воріт №1 загальною площею 7,7 кв. м., огорожі №2.

А, відповідачка за первинним позовом ОСОБА_6 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_27 на ? домоволодінні по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області.

З технічного паспорта від 26.02.2015року виданого ОСОБА_2 із зазначенням самовільна будівля вбачається, що до складу домоволодіння входить: житловий будинок: літ. А, загальною площею 151,6 кв. м., в тому числі житловою площею 85 кв. м, прибудова (А2) і мезонін (А3) із зазначенням самовільні будівлі; стайні літ. Б загальною площею 26,5 кв. м., стайні літера Б1 загальною площею 43,2 кв. м., вбиральні літ. В загальною площею 1,9кв.м., гаражу-літньої кухні літ. Г-Г1-Г2 загальною площею 33,1 кв. м., гаражу-літньої кухні літ. Д-Д1 загальною площею 27,4 кв.4. - із зазначенням самовільні будівлі, воріт №1 загальною площею 7,7 кв. м., огорожі №2 (т.5,а.с.6-11).

Тобто вказано, що прибудова (А2) і мезонін (А3) та гараж-літня кухня літ. Д-Д1 загальною площею 27,4 кв.4. є самовільними будівлями.

Даний факт в судовому засіданні підтвердили допитані як свідки представники ОБТІ ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, які пояснили суду, що будови під літерами Д-Д1- гараж, літня кухня, А2 - прибудова та А3- мезонін являються самовільними.

На спростування самовільного будівництва і на підтвердження законність проведених добудов сторонами не надано суду документів на вказані будівлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 цього Кодексу житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За ч. 2 ст. 376 ЦК особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

З урахуванням наведеного, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Однак, сторонами як спадкоємцями не заявлялося позовних вимог на визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва, а тому суд відмовляє у задоволенні частини позовних вимог щодо визнання права власності на будівлі визнанні самовільними.

Судом встановлено, що 13 серпня 2009 року ОСОБА_9 склала заповіт, що все її майно де б воно не знаходилось із чого б воно не складалося, заповіла ОСОБА_6 (т.1, а.с.115).

Згідно свідоцтва про смерть від 10.12.2015 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 померла(т.1, а.с.108).

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Таким чином, після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на все її майно. Як встановлено судом 10/18 будинковолодіння (будинок (А) загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 46,6кв.м., надвірні забудови: сарай гараж (Б-Б2), туалет (В), огорожа та ворота (№1,2)) у м. Болехів, АДРЕСА_2, належали дружині ОСОБА_27 після смерті (чоловіка) ОСОБА_10

Спадкоємцями за законом були діти: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_9 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини зверталися: 18 грудня 2014року - ОСОБА_2, 17 лютого 2015року - ОСОБА_7 та 22 травня 2015року - ОСОБА_6(т.5, а.с.25-27).

Постановою від 20.06.2015р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено ОСОБА_6 для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: м. Болехів, АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_9, оскільки не подано правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавцеві (т.1, а.с.116).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Дочка ОСОБА_9 - ОСОБА_2 (11.12.1958р.н.) після смерті матері (09.12.2014 року) має право на обов'язкову частку в спадщині, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця. (пенсіонер).

(10/18 поділити на 5 осіб = 2/18 - за законом,

2/18* 1/2 = 1/18 - обов'язкова частка ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_9,

10/18 - 1/18 = 9/18 частин будинковолодіння за ОСОБА_6 - спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_9).

Враховуючи, те що судом визнані незаконними та скасовані рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради № 367 від 18.08.1994р. «Про надання дозволу на будівництво кухні, ванни та кімнати», рішення № 64 від 28.03.2000р. «Про введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку» та рішення № 215 від 06.09.2000р. «Про протест прокурора Долинської міжрайонної прокуратури», а також визнано недійсними свідоцтва про право власності на 55/100 та часток будинковолодіння АДРЕСА_11 за ОСОБА_9 та на 45/100 часток - за ОСОБА_10, і скасовано їх державну реєстрацію; а також те, що прибудови (А2) і мезонін (А3) та гараж-літня кухня літ. Д-Д1 - являються самочинними, тому суд при визнані права власності в порядку спадкування за сторонами бере до уваги перелік будівель, їх площі станом на 1987 рік, згідно технічного паспорту 1985 року (зі змінами 1987 року). Даний технічний паспорт, і відображені у ньому будівлі та площі, не викликають сумніву у сторін.

Суд критично оцінює технічні паспорти будинковолодіння АДРЕСА_6 оформлені після прийняття рішень Болехівською міською радою 1994 та 2000 роках, які визнані судом незаконними.

Суд приходить до висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 8/18 частин домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_10, та 1/18 частин домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9, що знаходиться по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області (житлового будинку (А) загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 46,6кв.м., надвірних забудов: сараю гаражу (Б-Б2), туалету (В), огорожі та воріт (№1,2)). А загалом 9/18 частин вказаного будинковолодіння. В решті позову відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_6 в частині визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню, за нею слід визнати право власності на 9/18 частин домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_9, що знаходиться по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області (житлового будинку (А) загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 46,6кв.м., надвірних забудов: сараю гаражу (Б-Б2), туалету (В), огорожі та воріт (№1,2)).

Щодо визнання за ОСОБА_7 права власності на будинковолодіння у м. Болехів, АДРЕСА_2, в порядку спадкування.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_7) відкрилася спадщина на все його майно - ? домоволодіння за адресою м. Болехів, АДРЕСА_2.

ОСОБА_7 як спадкоємець у встановлений законом піврічний термін не звертався до державної нотаріальної контори, щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_10 Тому, його вимоги щодо визнання права власності після смерті ОСОБА_10 не підлягають до задоволення.

Також, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилається на те, що він являється пенсіонером, а тому має право на обов'язкову частку у спадкуванні.

З пенсійного посвідчення Російської Федерації № 537048 від 24.05.2012 року вбачається, що ОСОБА_7 являється пенсіонером, довічно (т.1, а.с.211).

Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлений Цивільним кодексом України (ст.1241), є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім'ї чи найближчих родичів спадкодавця.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, непрацездатними вважаються жінки, які досягли 55 років та чоловіки - 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. Абзац 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з наступними змінами), визначає: непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку (чоловіки - 60, жінки - 55) або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. (Рішення Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року справа № 1-рп/2014).

ОСОБА_7 на день відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 перебував у віці 57 років, а тому згідно українського законодавства не відносився до непрацездатних повнолітніх осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 щодо визнання права власності на будинковолодіння у м. Болехів, АДРЕСА_2, в порядку спадкування не підлягають до задоволення.

Інші доводи та докази сторін не спростовують вищезазначених висновків суду.

Судові витрати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 суд залишає за ними на підставі клопотання їх представників. Питання судових витрат ОСОБА_7 суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, ст. 524, 529, 548-549, 550,553 ЦК 1963, ст. 1216-1217, 1241 ЦК України, керуючись ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 в уточнюючому вигляді - задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради № 367 від 18.08.1994р. «Про надання дозволу на будівництво кухні, ванни та кімнати».

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради № 64 від 28.03.2000р. «Про введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку».

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на 55/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_11, Івано-Франківської області за ОСОБА_9, видане виконавчим комітетом Болехівської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області 02.04.2000 року.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на 55/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_11, Івано-Франківської області проведену Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації 03.04.2000р., записану в реєстрову книгу № 11 за № 1472.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на 45/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_11, Івано-Франківської області за ОСОБА_10, видане виконавчим комітетом Болехівської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області 02.04.2000року.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на 45/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_11, Івано-Франківської області проведену Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації 03.04.2000р., записану в реєстрову книгу №11 за № 1472.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 9/18 частин домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області (житлового будинку (А) загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 46,6кв.м., надвірних забудов: сараю гаражу (Б-Б2), туалету (В), огорожі та воріт (№1,2)), в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_9.

В решті позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6 в уточнюючому вигляді задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради № 215 від 06.09.2000р. «Про протест прокурора Долинської міжрайонної прокуратури».

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 9/18 частин домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2, у м. Болехів, Івано-Франківської області (житлового будинку (А) загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 46,6кв.м., надвірних забудов: сараю гаражу (Б-Б2), туалету (В), огорожі та воріт (№1,2)) в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_7 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_12

ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2, місце проживання АДРЕСА_12

ОСОБА_7 місце народження: АДРЕСА_4 місце проживання АДРЕСА_14.

ОСОБА_8, місце проживання АДРЕСА_13

Болехівська міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження м. Болехів, площа Івана Франка, .

Обласне комунальне підприємства місцезнаходження "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», місцезнаходження м. Івано-Франківськ, вул. С.Бандери, 77, Івано-Франківської області, .

Суддя В.Б. Сметанюк

Повний текст судового рішення виготовлено 26 червня 2018року.