Справа № 465/2232/17 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/7008/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А.,Шандри М.М.,

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 НГ України на рішення Франківського районного суду м.Львова від 08 листопада 2017 року у складі судді Гулієвої М.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку,
ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку.
Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 08 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 ,оформлене протоколом №44 від 31.03.2017р.в частині зняття старшого прапорщика ОСОБА_2 з родиною з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_2 з членами його сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 із збереженням часу перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 - з 30 грудня 1998 року.
Дане рішення суду оскаржила Військова частина НОМЕР_1 НГ України подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення суду передчасне та необґрунтоване на фактичних матеріалах справи, не надано правильної правової оцінки встановленим обставинам у справі. Зазначає, що при знятті з квартирного обліку, житлово-побутова комісія військової частини керувалась тим, що ОСОБА_2 , перебуваючи на службі у СБУ використав своє одноразове право на забезпечення житлом, оскільки отримав квартиру у 2001 році, чого не було враховано в суді першої інстанції. Зазначає, що позивача помилково було зараховано на облік з 30.12.1998 року, оскільки він був звільнений з СБУ у 2004 році, а призваний у військову частину НОМЕР_1 ВВ МВС України у 2009 році, тобто жодного переходу на інше підприємство не було, а відбулося звільнення з одного органу та призов через 5 років до іншого структурного органу.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м.Львова від 08 листопада 2017 року.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 ,виданого 22.04.2015р., з 1993 року по 2004 рік проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 .
Розпорядженням Личаківської райадміністрації м.Львова від 30 грудня 1998 року №1326 ОСОБА_2 разом із сім"єю зарахований на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_4 .
У 2001 році на склад сім`ї позивач у справі ,його дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , донька ОСОБА_5 отримали службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , без зняття з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_2 . Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат площею 27,80 кв.м.
Відповідно до наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №119 від 26.03.2012р вказана квартира вилучена з обліку службових та ОСОБА_2 визнано основним квартиронаймачем.(а.с.26)
Наказом командира в/ч НОМЕР_5 від 20.09. 2004 року, ОСОБА_2 був звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України, у зв`язку із скороченням штатів.
Відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 від 25 березня 2009 року №62 ОСОБА_2 зарахований в списки військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення для подальшого проходження військової служби.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 28.04.12р. ОСОБА_2 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 30.12.1998р.по 26.04.2012р.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 22.05.12р., під час перебування на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_2 8.11.2001р. був забезпечуваний службовим житлом за адресою АДРЕСА_1 .
Однак, 17 серпня 2012 року на підставі рішення, ухваленого Житлово-побутовою комісією в/ч НОМЕР_1 був зарахований на квартирний облік згідно поданого рапорту складом сім`ї - 4 особи:він, дружина і дві доньки зі збереженням часу перебування на квартирному обліку у в/ч К 1412, тобто з 30.12.1998 року.
Згідно витягу з протоколу №44 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.03.17р.,ст.прапорщика ОСОБА_2 ,з родиною знято з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 ,як такого , що немає права перебувати на квартирному обліку у військовій частині з 30.12.1998 року (пп.5 п.26 постанови №470 від 11.12.1984 року «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень»),оскільки,при зарахуванні на квартирний облік комісія не зауважила, що ОСОБА_8 не проходив службу у військах з 2004р.по 2009р.і не перейшов в іншу організацію, а був звільнений.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу України пп. 3 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, у випадках: припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією, крім випадків, передбачених законодавством , Житловим Кодексом України, п. 29 цих Правил та іншими актами законодавства України.
У відповідності до п.32 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470:Громадяни, які перебували на квартирному обліку за місцем роботи і перейшли на інше підприємство, в установу, організацію у тому ж населеному пункті (крім зазначених в абзаці другому пункту 16 Правил, тобто громадян,які проживають у приміській зоні та пропрацювали на даному підприємстві, в установі, організації не менше 10 років), беруться на облік за новим місцем роботи, а якщо там не ведеться облік, то у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання, із збереженням попереднього часу перебування на обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у випадках:переведення на інше підприємство, в установу, організацію за розпорядженням вищестоящих органів або за рішенням відповідних профспілкових та інших органів чи переходу на виборну посаду;звільнення у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників;звільнення у зв`язку зі станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи;звільнення у зв`язку з неявкою на роботу внаслідок тривалої тимчасової непрацездатності.
Згідно п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Як встановлено матеріалами справи в 2012 році ОСОБА_2 отримав службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вказана квартира вилучена з обліку службових та була передана в пряме користування ОСОБА_2 та його родині.

Згідно ч.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ №1081 від 03.08.2006 року, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підстав надавати ОСОБА_2 квартири більшої за площею не було, оскільки в нього діти одностатеві, тому йому було запропоновано квартиру меншої площі. ОСОБА_2 погодився, хоча і мав право відмовитись , очікуючи на житло належної площі.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд прийшов до висновку, що позивач отримав службове житло без зняття з квартирного обліку, перебував на такому з 30.12.98р., був звільнений в запас у зв`язку із скороченням штатів, що не враховано при складанні доповідної записки «Про результати перевірки квартирного обліку в Західному територіальному управлінні,в/ч НОМЕР_6 ,начальному центрі НГУ» та вважав,що при вирішенні даного питання слід застосовувати пп.2п.32 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, а тому рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 ,оформлене протоколом №44 від 31.03.2017р., в частині зняття старшого прапорщика ОСОБА_2 з родиною з квартирного обліку є незаконним та такий підлягає поновленню на квартирному обліку із збереженням часу перебування на квартирному обліку у військовій частині К 1412 - з 30 грудня 1998 року.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, оскільки ОСОБА_2 не був переведений на іншу службу як це передбачено Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, а був звільнений з СБУ у 2004 році, а призваний у військову частину НОМЕР_1 МВС України у 2009 році.
Відповідно до п.п. 5 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання
жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому
пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку зокрема у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Відповідно до 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадках:
1) виходу на пенсію;
2) призову на строкову військову службу або направлення на
альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із
запасу на дійсну військову службу на строк до трьох років;
3) направлення підприємством, організацією на навчання;
4) якщо на тому ж підприємстві, в установі, організації
працює член його сім`ї, який перебуває разом з ним на обліку. Час
перебування даної сім`ї на обліку зберігається у межах часу роботи
на даному підприємстві, в установі, організації цього члена сім`ї;
5) в інших випадках, установлених законодавством Союзу РСР і
Української РСР.
У разі смерті громадянина, який перебував на квартирному
обліку, за членами його сім`ї зберігається право дальшого
перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї
громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів і був знятий з обліку з підстав,
зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 26 цих Правил.
Не знімаються з обліку громадяни, які потребують поліпшення
житлових умов, народні депутати України, що перейшли на постійну
роботу у Верховну Раду України, і члени їх сімей за місцем
попередньої роботи чи постійного проживання.
З вищенаведеного вбачається, що підстав збереження ОСОБА_2 з родиною на квартирному обліку не було.
Згідно до вимог ст.367, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, рішення Франківського районного суду м.Львова від 08 листопада 2017 року слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку відмовити.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, то з позивача на користь військової частини НОМЕР_1 НГ України підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 704 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 НГ України задовольнити.
Рішення Франківського районного суду м.Львова від 08 листопада 2017 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь військової частини НОМЕР_1 НГ України судові витрати в сумі 704 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 липня 2018 року.

Головуючий
Судді