Справа № 185/9031/18
Провадження № 2/185/4426/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 грудня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.
з участю секретаря Муржиєвої І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
23 жовтня 2018 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою 46 в будинку 3/1 по вул.Поштовій у м.Павлограді, посилаючись на те, що вона є власником цієї квартири, відповідач співмешканка її сина, зареєстрована в квартирі, але з 01 жовтня 2017 року по теперішній час в ній фактично не проживає, за комунальні послуги не сплачує.
У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач ОСОБА_2 - співмешканка її сина, у жовтні або листопаді 2017 року вони разом з сином виїхали з її квартири, забравши всі свої речі і більше не поверталися. Їй не відомо теперішнє місце проживання невістки та сина, вони спілкуються лише по телефону. Вона подала цей позов тому, що невістка перешкоджає їй в оформленні субсидії, не надає необхідних документів.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2002 року (а.с.16).
У квартирі зареєстровані позивач та члени її сім'ї, в тому числі син ОСОБА_3, онук ОСОБА_4 та співмешканка сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
Згідно з актом від 23 жовтня 2018 року, складеним головою ОСББ «Поштова, 3/1», ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за місцем реєстрації з 01 жовтня 2017 року по теперішній час (а.с.9).
Як пояснила у судовому засіданні позивач, їй відомо, що ОСОБА_2 на даний час народила дитину та зареєструвала шлюб з її сином, тому в акті вказано прізвище ОСОБА_5. Однак документів на підтвердження зміни прізвища у неї немає. У позові вона зазначила прізвище, під яким відповідач зареєстрована в її квартирі.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проживають в одному будинку з позивачем, у судовому засіданні підтвердили, що вони не бачили в будинку невістку позивача ОСОБА_2 приблизно з літа 2018 року, коли саме вона виїхала їм невідомо.
Таким чином пояснення позивача про те, що відповідач не проживає в квартирі більше одного року без поважних причин знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Судові витрати по справі слід покласти на позивача, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач має дитину, якій ще не виповнилося одного року.
Керуючись ст.264-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою 46 в будинку 3/1 по вул.Поштовій в м.Павлограді Дніпропетровської області.
Судові витрати по справі покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя У.М. Болдирєва