Справа № 266/6096/18
Провадження№ 2/266/1193/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04 грудня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Дяченко Д.О., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши за у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втративши право на житло, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполі на підставі договору міни від 16.06.2006 року (1/2 частка) та договору купівлі-продажу від 04.03.2013 року( ? частка) . В зазначеній квартирі , окрім позивача також зареєстрований її син ОСОБА_3 Відповідач за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не мешкає з березня 2013 року. У звязку з тим, що відповідач не несе жодних витрат на утримання квартири та сплати комунальних послуг, та позивач позбавлена можливості отримати субсидію, позивач просила визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримали, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав та про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечувала щодо заочного розгляду справи, суд, керуючись, ч.2, 4 ст.279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2, згідно договору міни від 16 червня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори та договору купівлі-продажу від 04 березня 2013 року , посвідченого Другої маріупольської державної нотаріальної контори. (а.с.3-4)

З довідки про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги , ККП «Керуюча компанія Приморська» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований в тому числі і відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не проживає за даною адресою з 10.03.2013 року(а.с.6)

Відповідно до акту від 12.10.2018 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але за даною адресою не проживає, про що свідчать сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 7)

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідача, як члена сімї власника будинку перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення законного, обґрунтованого рішення та задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 81, 141, 200,223, 235, 258, 259, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 319,321, 383,391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втративши право на житло - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 77 в будинком № 10 по вулиці Лавицького в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Д`яченко Д. О.