ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/454/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину.

ОСОБА_4 зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час дитина проживає з позивачем, а ОСОБА_5 не надає матеріальної допомоги на її утримання.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на сина ОСОБА_6 у розмірі 10 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 3 500 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 6 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Суд керувався тим, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання обов'язку з утримання сина, хоча за своїм матеріальним становищем він спроможний сплачувати позивачеві аліменти у такому розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження та не дослідив усіх заявлених позивачем доказів щодо майнового стану сторін, а визначений судом розмір аліментів є заниженим і не забезпечує гармонійного розвитку дитини.

ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду ґрунтується на фактичних обставинах справи та відповідає нормам закону.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №542 від 19 червня 2008 року. Сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем у квартирі АДРЕСА_1. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

ОСОБА_4 працює та має регулярний дохід.

ОСОБА_5 є здоровою та працездатною особою, не має інших утриманців, здійснює підприємницьку діяльність, є учасником і директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно простір» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопростір плюс».

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_5 не надає позивачеві належної матеріальної допомоги на утримання сина, внаслідок чого з нього на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню аліменти на дитину у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини.

Також суд врахував, що ОСОБА_5 є здоровою та працездатною особою, не має інших утриманців, є учасником і директором суб'єктів господарювання, має стабільний дохід.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довела про щомісячний дохід відповідача у розмірі 100 000 - 200 000 грн. Також у справі відсутні докази про те, що відповідач має прибуток від господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно простір» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопростір плюс».

Давши належну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції правомірно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, у сумі 3 500 грн на місяць.

Посилання ОСОБА_4 на неправильність визначення судом розміру аліментів не відповідають фактичним обставинам справи та нормам діючого законодавства.

Статтею 7 Закону України від 7 грудня 2017 року №2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1 860 гривень, з 1 липня - 1 944 гривні, з 1 грудня - 2 027 гривень.

Отже, визначений судом розмір аліментів перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції задовольнив клопотання сторін (т. 1 а.с. 113, 138) і витребував з органів державної фіскальної служби відомості про доходи ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 119-125, 140-144). Також судом досліджені письмові докази щодо витрат ОСОБА_4 на дитину (т. 1 а.с. 8-16, 71-112; т. 2 а.с. 184-199), доходів позивача (т. 1 а.с. 17-65) та здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності (т. 1 а.с. 145-249; т. 2 а.с. 1-180).

ОСОБА_4 не обґрунтувала належним чином необхідність допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є її близькими родичами. До того ж, позивач заявила про цих свідків під час судового розгляду справи, тобто з порушенням строків для подання доказів, передбачених ст.ст. 83, 175, 177 ЦПК України. Таким чином, суд першої інстанції, дотримуючись принципів пропорційності та змагальності цивільного судочинства правомірно відмовив ОСОБА_4 у допиті вказаних свідків.

Доводи ОСОБА_4 про неповне дослідження судом усіх заявлених нею доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Ціна заявленого ОСОБА_4 позову (60 000 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в силу п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною та підлягала розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Дотримуючись норм ч. 1 ст. 274, ч. 7 ст. 277 ЦПК України, суд першої інстанції не міг розглянути справу за позовом ОСОБА_4 за правилами загального позовного провадження.

Розгляд справи в порядку спрощеного провадження за клопотанням позивача здійснюється у випадках, передбачених ч. 2 ст. 274 ЦПК України (ч.ч. 2-6 ст. 277 ЦПК України), внаслідок чого твердження ОСОБА_4 про порушення судом порядку розгляду справи не відповідають процесуальному закону.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_9

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 50