ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

м.Суми

Справа №592/2575/18

Провадження № 22-ц/788/2199/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С.С.,

суддів: Кононенко О.Ю., Криворотенка В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Обєднана первинна організація профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання»

представник відповідача - Ейсмонт Євген Анатолійович,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 01 листопада 2018 року, ухваленого у складі судді Котенко О.А. у м.Суми, повний текст якого виготовлено 05 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

14.03.2018 року звернувшись до суду з позовом до Обєднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО», який неодноразово уточняв шляхом збільшення вимог, ОСОБА_1 просив:

- визнати незаконним розпорядження відповідача про запровадження простою від 20.12.2017 року № 01/06-17, від 31.01.2018 року № 01/06-01, від 28.02.2018 року № 01/06-02; від 28.03.2018 року №01/06-03, від 25.04.2018 року № 01/06-06, від 27.06.2018 року № 01/06-08, від 30.07.2018 року № 01/06-10, від 29.08.2018 року № 01/06 -11, від 26.09.2018 року № 01/06-16;

- зобов'язати відповідача виплатити йому різницю заробітної плати до посадового окладу за період з 20.12.2017 року по 31.10.2018 року, індексацію різниці заробітної плати до посадового окладу за період з 20.12.2017року по день ухвалення рішення, компенсацію за порушення строків виплати різниці заробітної плати до посадового окладу та її індексації за період з 20.12.2017 року по день ухвалення рішення;

- визнати незаконним графік відпусток на 2018 рік для посади консультанта з правових питань, затверджений головою профкому 02.01.2018 року.

Свої вимоги мотивував тим, що вищеназвані розпорядження вважає незаконними, оскільки він у відповідності до ч.2 ст.113 КЗпП України жодних заяв про початок простою чи його наявність роботодавцю не повідомляв, під час ознайомлення з даними розпорядженнями не погоджувався з їх змістом, а тому, вважає, законних підстав для їх видання у відповідача не було. Час незаконно запровадженого простою відповідач оплатив йому із розрахунку 2/3 посадового окладу, а тому, вважає, повинен виплатити йому різницю заробітної плати до посадового окладу, яка не була ним отримана через встановлення простою, виплатити йому індексацію недоплаченої заробітної плати до посадового окладу та компенсацію за порушення строків виплати недоплаченої до посадового окладу заробітної плати та її індексації. Крім того, 02.01.2018 року відповідачем був затверджений графік відпусток для посади консультанта з правових питань без погодження з виборним органом первинної профспілкової організації «Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», тоді як даний графік було погоджено з головою цехкому профспілки «Машметал», членом якої він не є. Відповідачу достовірно відомо про його членство в ППО «Солідарність», однак останній у порушення вимог п.4 ст.247 КЗпП України не погодив графік відпусток для його посади з виборним органом ППО «Солідарність», чим позбавив права на захист з боку даної профспілкової організації під час затвердження графіку відпусток, а тому, вважає, що даний графік є незаконним.

01.11.2018 року ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми за заявою позивача від 30.10.2018 року закрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Обєднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» в частині вимог про визнання незаконними розпоряджень відповідача про запровадження простою від 20.12.2017 року № 01/06-17, від 31.01.2018 року № 01/06-01, від 28.02.2018 року № 01/06-02; від 28.03.2018 року №01/06-03, від 25.04.2018 року № 01/06-06, від 27.06.2018 року № 01/06-08, від 30.07.2018 року № 01/06-10, від 29.08.2018 року № 01/06 -11, від 26.09.2018 року № 01/06-16 та зобов'язання відповідача виплатити йому різницю заробітної плати до посадового окладу за період з 20.12.2017 року по 31.10.2018 року, індексацію різниці заробітної плати до посадового окладу за період з 20.12.2017року по день ухвалення рішення, компенсацію за порушення строків виплати різниці заробітної плати до посадового окладу та її індексації за період з 20.12.2017 року по день ухвалення рішення у зв'язку з відмовою від позову в цій частині (а.с.191,194).

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.11.2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним графіку відпусток на 2018 рік для посади консультанта з правових питань.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано положень п.4 ст.79 КЗпП України, оскільки таким чином відповідач, погодивши графік відпусток, складений відносно нього (позивача) з головою цехкому відповідача, членом якого він не є, чим фактично позбавив його права на захист законних трудових прав та врахування його інтересів при складанні цього графіку з боку профспілки, членом якої він є. Оскільки закон пов'язує надання юридичної сили ненормативному акту індивідуальної дії, графіку відпусток з наявністю погодження його належним виборним органом первинної профспілкової організації, а у даному випадку таке погодження відсутнє, то, вважає, що графік відпусток від 01.01.2018 року є незаконним. Крім того, суд не врахував, що повноваження на погодження графіку відпусток закон надає саме виборному органу первинної профспілкової організації на підприємстві. В установі, організації, а не цеховому комітету відповідача, який статусу первинної профспілкової організації не має та є структурним підрозділом самого відповідача, який ж одним чином не зацікавлений в захисті його інтересів під час погодження графіку відпусток, при цьому не з'ясувавши його думку та побажання відносно періоду відпустки, що суперечить закону, а також те, що відпустка повної тривалості в грудні 2018 року, як передбачено спірним графіком, буде надана йому вперше за період його роботи понад два роки поспіль, що суперечить ч.5 ст.11 Закону України «Про відпустки».

27.11.2018 року у порядку ст.364 ЦПК України ОСОБА_1 надав доповнення до апеляційної скарги, у якому зазначив, що суд першої інстанції встановивши у рішенні, що графік відпусток для позивача на 2015-2016 роки був погоджений головою ППО «Солідарність», не надав належної оцінки даній обставині, у той же час не надав належної оцінки даній обставині та переписці між ППО «Солідарність» та відповідачем з приводу погодження графіку відпусток для посади консультанта з правових питань, з якої вбачається, що під час такого погодження захищаються трудові права працівника - члена профспілки на врахування його інтересів та можливостей відпочинку з боку ППО «Солідарність», що має суттєве значення для вирішення справи. На 2017 рік графік відпусток для його посади не затверджувався у зв'язку з його звільненням у 2017 році. Крім того, місцевий суд , зазначивши в рішенні про твердження позивача щодо членства у ППО «Солідарність», не врахував вимог ч.4 ст.82 ЦПК України та не встановив обставин наявності преюдиційного рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.12.2017 року та постанови Апеляційного суду Сумської області від 28.03.2018 року, якими встановлено факт його членства в ППО «Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» ВАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе» і те, що ППО «Солідарність» діє у відповідача, у зв'язку з чим суд запитував на його звільнення у ППО «Солідарність» та вищестоящого органу.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22.10.2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача Обєднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» відзиву не надходило.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України у спрощеному позовному провадженні розглядається справи, що виникають з трудових відносин.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень ст.79, 247 КЗпП України та з того, що діючим законодавством не визначено обов'язок роботодавця погоджувати графік відпусток саме з профспілковою організацією, членом якої є працівник.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Обєднаною первинною організацією профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» з 03.03.2003 року де працює на посаді консультанта з правових питань.

Позивача неодноразово було звільнено з даної організації та неодноразово поновлено рішеннями судів.

02.01.2018 року головою профкому Обєднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» затверджений графік відпусток для позивача на 2018 рік, який був погоджений з головою цехкому Обєднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» (а.с.5).

Згідно графіка, з яким позивача було ознайомлено 31.01.2018 року та з яким він не погодився, відпустка визначена на грудень 2018 року.

Графік відпусток на 2015 рік для позивача був погоджений головою ППО «Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» (а.с.57).

ОСОБА_1 є членом первинної профспілкової організації «Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» ВАТ «СМНВО ім.М.Ф.Фрунзе», що встановлено попередніми рішеннями (а.с.66-70).

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено частиною 4 ст.79 КЗпП України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників.

Аналогічна норма міститься в ст.10 Закону України «Про відпустки», згідно якої черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників.

Пунктом 4 ст.247 КЗпП України передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток, запровадження підсумованого обліку робочого часу, дає дозвіл на проведення надурочних робіт, робіт у вихідні дні тощо.

І лише ст.43 КЗпП України прямо передбачено розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1,2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Незважаючи на той факт, що нормами чинного законодавства передбачено погодження графіків відпусток саме з профспілковим органом, відсутність погодження графіку відпусток на 2018 рік з профспілковим комітетом, членом якого є позивач, немало для заявника негативних наслідків, і тому висновок суду про не порушення його трудових прав є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для визнання такого графіку відпусток незаконним.

Висновок місцевого суду проте, що законодавство не визначено обов'язок роботодавця погоджувати графік відпусток з профспілковою організацією, членом якої є працівник , є помилковим, але це не вплинуло на правильність судового рішення

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем обставини того, що саме непогодження профспілкою, членом якої він є, графіку відпусток, порушує його права, оскільки не звужує їх обсяг у сфері захисту його трудових та соціальних прав відповідно до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та не позбавляє права на відпочинок в умовах запровадженого на підприємстві простою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 01 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко