Головуючий в 1 інстанції Владимирська І.М.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Донецька в особі Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», про визнання права власності в порядку спадкування за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 02.08.2017 року звернулася до суду з позовом до Територіальної громади міста Донецька в особі Донецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді вкладу у розмірі 16 000 доларів США, який зберігається у ПАТ «КБ «Приватбанк» на рахунку НОМЕР_1 на підставі договору банківського вкладу, оформленого у вигляді заяви № SAMDNWFD100 від 23.12.2013 року. 20.02.2014 року вона звернулася до Першої Донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим було відкрито спадкову справу. Листом від 04.01.2016 року Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області повідомило позивача про те, що Перша Донецька державна нотаріальна контора не вивезла нотаріальні справи з м. Донецька, через що видати свідоцтва про право на власності на спадщину за законом немає можливості. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вклад у розмірі 16 000 доларів США з відповідними процентами та нарахованими компенсаціями, який знаходиться в ПАТ «КБ «Приватбанк» на рахунку НОМЕР_1 на підставі договору банківського вкладу, оформленого у вигляді заяви № SAMDNWFD100 від 23.12.2013 року, який належав спадкодавцю ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

З даним рішенням не погодилася третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», та оскаржила це рішення в апеляційному порядку. Посилається на те, що суд не повно з'ясував обставини справи, ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону і просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник третьої особи повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача - Територіальної громади міста Донецька в особі Донецької міської ради до суду не з'явилися, повідомлені про час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 18.11.1959 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1955. Після реєстрації укладення шлюбу прізвище дружині присвоєно «ОСОБА_1».

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 30.01.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис за № 123.

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36682687 від 20.02.2017 року, виданого Першою Донецькою державною нотаріальною конторою, 20.02.2014 року було заведено спадкову справу № 69/2014 після смерті ОСОБА_2.

В матеріалах справи є не посвідчена ксерокопія заяви № SAMDNWFD100 від 23.12.2013 року Вклад «Стандарт» від імені ОСОБА_2 до відділення ПАТ «КБ «Приватбанк» в м. Феодосія про оформлення депозитного вкладу у розмірі 16 000 доларів США на рахунку НОМЕР_1 з нарахуванням відсотків за ставкою 9 % річних.

Згідно листа № З-2220, З-2253 від 04.01.2016 року, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що Перша Донецька державна нотаріальна контора не вивезла нотаріальні справи з м. Донецька, через що видати свідоцтва про право на власності на спадщину за законом немає можливості.

Відповідно до наданої П'ятою Донецькою державною нотаріальною конторою інформації, всі справи тривалого зберігання, а також всі документи, які збереглися в архіві нотаріальної контори до 01.12.2014 року залишилися на непідконтрольній українській владі території, а саме в м. Донецьку.

Згідно Інформаційної довідки № 49079782 від 13.09.2017 року спадкову справу до майна ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрито у Першій Донецькій державній нотаріальній конторі 20.02.2014 року, але хто подав заяву про прийняття спадщини не відомо та свідоцтва про право на спадщину до теперішнього часу не видавалися.

Згідно листа ПАТ «КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0/7-20171025/4292 від 01.11.2017 року, вимушене припинення діяльності банку на території АР Крим і міста Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилося на окупованій території. У зв'язку з окупацією АР Крим та міста Севастополя, та фактичної конфіскації частини майнового комплексу ПАТ «КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ «КБ «Приватбанк», а саме приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та інше, банк не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси та готівки. У зв'язку з чим, у ПАТ «КБ «Приватбанк» відсутній первинний документ по зазначеному рахунку.

Відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 27-4763 від 02.03.2018 року, вкладник ОСОБА_2 відсутній у базі даних вкладників, оскільки ПАТ «КБ «Приватбанк» не відноситься до категорії неплатоспроможних.

Згідно листа Державної служби фінансового моніторингу України № 842/0820-04 від 03.03.2018 року, Держфінмоніторинг не веде облік рахунків клієнтів в банківських установах.

Відповідно до листа Національного банку України № 18-0007/12754 від 03.03.2018 року, рахунки на ім'я ОСОБА_2 в банку не відкривалися.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і вважає їх обґрунтованими з наступних підстав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов передчасного висновку, що до складу спадщини, на яку позивач просить визнати за нею право власності, входить грошовий вклад.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 року за № 790/19528, яка прийнята на заміну Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «Післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Позивач не надала достатньо доказів в підтвердження укладення спірного договору, а також не надано доказів в підтвердження внесення готівки з зазначенням підпису, посади та печатки Банку.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Донецька в особі Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», про визнання права власності в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Донецька в особі Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», про визнання права власності в порядку спадкування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 3 грудня 2018 року.

Суддя