Справа № 757/1227/18 Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2488/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 58 26.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді-Березовенко Р.В.,
суддів:Волохова Л.А., Олійника В.І.,
за участю секретаряНемудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року у справі за поданням Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України Башілов В.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_5.

В обґрунтування зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Депатраменту ДМВ Міністества юстиції України перебуває зведене виконавче провадженя № 47967772, боржником за яким є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Постановоми державного виконавця накладено арешт на майно боржника, проводиться розшук зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Крім того, в ході здійснення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстровано нерухомість та земельні ділянки, однак можливості описати їх державні виконавці не мають, оскільки невідомі особи їх не допускають. Також вказував, що боржник належним чином повідомлений про відкриті виконавчі провадження, однак заборгованість по виконавчим документам не погашає, декларації про майно та доходи не подає, жодних дій, спрямованих на виконання рішень суду не вчиняє, при цьому маючи паспорти для виїзду за кордон неодноразово виїздить за межі України.

Тому, державний виконавець просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника до виконання зобов'язань за виконавчими документами без вилучення паспорта.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року подання задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов'язань, покладених на нього виконавчими листами Оболонського районного суду міста Києва від 16.07.2016 р. № 756/189/15-ц; Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2015 р. № 362/626/14-ц; Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2016 р. № 362/5858/14-ц; Васильківського міськрайонного суду Київської області відвід 21.09.2015 р. № 362/585814-ц; Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2015 р. № 362/5407/14-ц.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження в праві виїзду боржника за межі України.

В обґрунтування скарги зазначив, що матеріали справи не містять доказів, які давали б підстави вважати про ухилення боржником від виконання рішення суду, в тому числі і шляхом здійснення в будь-який спосіб перешкод державному виконавцю щодо вжиття заходів примусового виконання рішення суду.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін, оскільки згідно з даними подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., що були досліджені судом першої інстанції, Боржник, зовсім не погашаючи заборгованість, не подав державному виконавцеві декларацію про майно і доходи. Крім того, державні виконавці, згідно з актами від 29.02.2017 року та 09.02.2018 року не були допущені до складання опису та арешту майна Боржника. Зазначені дії є достатніми доказами ухилення Боржника від виконання зобов'язань. Та просить врахувати також додаткову інформацію з цього приводу. Так, у зведеному виконавчому провадженні перебувають провадження відкриті 21.01.2015 року, 02.06.2015 року та 15.10.2015 року. При цьому, Боржник постійно здійснює закордонні поїздки до Італійської Республіки. Згідно з даними отриманими його представниками в Італійській Республіці, у провінції Тревізо Боржником 09.11.2015 року було придбане нерухоме майно: квартира площею 124 м2; та 2 нежитлових приміщення площею - 12 м2 та 10 м2. Таким чином, очевидно, що Боржник, не виконуючи зобов'язання у виконавчих провадженнях, здійснює виїзди закордон, де купує нерухоме майно.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України Башілова В.О. у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених судовими рішенням.

Проте погодитись із таким висновками суду не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: - якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Ст. 441 ЦПК України врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

За змістом п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За своїм змістом словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України Башілов В.О. не надав доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи ухилявся умисно боржник від вчинення виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що основною підставою подання є не допуск державного виконавця невідомими особами для здійснення опису майна у м.Васильків, вул. Молочна, 8.

Однак при цьому, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, що дане майно належить саме боржнику і дії, щодо не допуску до майна вчинялися саме ним, з метою створення перешкод для виконання рішення суду.

Натомість, апелянтом до апеляційної скарги було додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого об»єкт нерухомості, розташований за адресою м.Васильків, вул. Молочна, 8 з 14.10 2013 року не належить боржнику, а належить іншій особі.

Суд першої інстанції зазначених обставин належним чином не перевірив та в залежності від встановленого не прийняв законне і обґрунтоване рішення, зробивши безпідставний та передчасний висновок про необхідність застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

За вказаних обставин, ухвала не може вважатись постановленою з додержанням вимог закону, і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Л.А. Волохов

В.І. Олійник