справа № 755/8974/18 головуючий у суді І інстанції - Гончарук В.П.
провадження № 22-ц/824/1131/2018 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи - державний виконавець Першого приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Раєв Олег Леонідович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою та просила зобов'язати Перший приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт та заборону, накладені на майно ОСОБА_3, у тому числі, накладені відповідно до постанови Першого приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області б/н від 08 квітня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасувати запис про арешт нерухомого майна за номером запису про обтяження 9438503 та скасувати запис про арешт рухомого майна за номером запису 15298030 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та вилучити запис про арешт рухомого майна або оголошення його розшуку з Єдиного державного реєстру МВС.

Скарга обґрунтована тим, що на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 2 090 866 грн. 75 коп. було видано виконавчий лист, на підставі якого Першим приморським відділом державної виконавчої служби міста Одеса було відкрито виконавче провадження. Під час проведення виконавчих дій було накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 17 червня 2015 року виконавче провадження було направлено до відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до листа від 07 червня 2018 року, наданого Овідіопольським районним відділом ДВС у відділі на виконанні не перебував та не перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 боргу у сумі 2 090 866 грн. 75 коп. Оскільки ОСОБА_3 проживає у Малинському районі міста Одеса вона звернулася до Першого Малинського відділу ДВС, який повідомив, що у відділі на виконанні виконавчий лист теж не перебував та не перебуває. У зв'язку з зазначеним, відсутні підстави для існування арештів. Крім того, ОСОБА_6 придбав право вимоги за кредитним договором і він, як новий кредитор та іпотеко держатель стверджує, що не має будь-яких претензій до ОСОБА_3 Накладення арештів на майно боржника порушує її право на володіння майном.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти постанову, якою скаргу задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на аналогічні обставини, які зазначені у скарзі та вказує на те, що виконавче провадження не перебуває на виконанні у жодній виконавчій службі. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що право вимоги за кредитним договором перейшло до ОСОБА_6, який не має до ОСОБА_3 жодних претензій. Наявність накладеного арешту без необхідної правової підстави у зв'язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження та відсутністю вимог стягувача до скаржника, фактично порушує право ОСОБА_3 на мирне володіння своїм майном.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи надавався строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Однак, відзиви на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не було надано доказів на підтвердження закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських баків від 24 жовтня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту у сумі 2 069 527 грн. 87 коп. та третейський збір у розмірі 21 095 грн. 28 коп.(а.с.18-19).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого документа щодо стягнення боргу з ОСОБА_3 Видано виконавчі листи на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 24 жовтня 2014 року (а.с.20).

Згідно листа начальника Першого приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гусєва О.О. на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 47158788 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 755/31827/14-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 20 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 2 090 866 грн. 75 коп. 08 квітня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 17 червня 2015 року державним виконавцем винесено ухвалу про закінчення виконавчого провадження, а матеріали виконавчого провадження направлено до відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області з метою звернення стягнення на майно (а.с.10).

Згідно листа Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби у відділі на виконанні не перебував та не перебуває виконавчий лист № 755/31827/14-ц, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 20 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 2 090 866 грн. 75 коп. (а.с.11).

08 листопада 2017 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу, згідно якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, у тому числі, за договором кредиту № 660/193-302 від 19 листопада 2007 року, що укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 (а.с.12).

08 листопада 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір факторингу, згідно якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, у тому числі, за договором кредиту № 660/193-302 від 19 листопада 2007 року, що укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 (а.с.14).

08 листопада 2017 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ОСОБА_6 укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого на умовах, визначених цим договором, цемент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за кредитними договорами з переліку, права вимоги за яким набуто первісним кредитором на підставі договору факторингу від 08 листопада 2017 року, укладеного з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у межах боргу, у тому числі, за договором кредиту № 660/193-302 від 19 листопада 2007 року з ОСОБА_3, сума боргу - 1 928 702 грн. (а.с.16).

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 він не має будь-яких претензій, у тому числі фінансового та майнового характеру до ОСОБА_3 за договором кредиту № 660/193-302 від 19 листопада 2007 року (а.с.17).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням та дією державного виконавця під час виконання судового рішення порушено її права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Звертаючись до суду з вимогою зобов'язати відділ державної виконавчої служби зняти арешт та заборону, накладені на майно, та скасувати записи про арешт майна, ОСОБА_3 вказує на те, щовиконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 755/31827/14-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 20 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 2 090 866 грн. 75 коп. не перебуває на виконанні у жодній виконавчій службі.

Згідно листа начальника відділу Першого приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Гусєва О.О. виконавче провадження по виконанню вищезазначеного виконавчого листа 17 червня 2015 року було закінчено, а матеріали виконавчого провадження направлено до відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області з метою звернення стягнення на майно. Однак, згідно відповіді останнього, на виконанні у відділі не перебувало та не перебуває виконавче провадження по вказаному виконавчому листу.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_3 по суті, суд першої інстанціїзазначив, що скаржник не надала доказів на підтвердження закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Однак, факт закінчення виконавчого провадження Першим приморським відділом державної виконавчої служби міста Одесапідтверджується листом начальника відділу Гусєва О.О. від 05 червня 2018 року.

Разом з тим, суд першої інстанції, належним чином не повідомив відділ державної виконавчої служби про час та місце судового розгляду, не перевірив чи мало місце направлення матеріалів виконавчого провадження за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби та якими доказами це підтверджується, з огляду на те, що до відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області зазначене виконавче провадження не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що в Овідіопольському районному відділі державної виконавчої служби, до якого згідно вказаної у листі начальника відділу Гусєва О.О. інформації було направлено матеріали виконавчого провадження, не перебувало та не перебуває на виконанні виконавчий лист № 755/31827/14-ц.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції не перевірив, з яких підстав державний виконавець закінчив виконавче провадження та у зв'язку з цим не встановив чи існували правові підстави для зняття арешту на момент звернення скаржника до Першого приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

З матеріалів справи вбачається, що Перший приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса не був своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Так, про судове засідання, яке відбулося 09 липня 2018 року, і в якому було ухвалено оскаржуване судове рішення, відділ державної виконавчої служби та ПАТ «Укрсоцбанк», які є учасниками справи, дізналися 09 липня 2018 року, тобто у день судового розгляду справи.

За таких обставин, учасники справи не могли скористатися своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України.

Отже, розглядаючи скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, що відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 43, 128, 374, 379, 381, 382-384, 448, 450 ЦПК України, статтями 18, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року скасувати та направити скаргу ОСОБА_3 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.