Справа № 399/270/18
Провадження № 2/399/153/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2018 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду позов ОСОБА_3 районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування незаконно отриманих коштів,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з нього допомогу по безробіттю в сумі 5647, 10 гривень та заробітну плату за участь в громадських оплачуваних роботах в сумі 1704, 58 гривень, а всього 7 351, 68 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебував на обліку в ОСОБА_3 РЦЗ як безробітний, у зв'язку з чим йому було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 5 647 грн. 10 коп за період з 05.12.2008 р. по 23.12.2009 р. Крім того, за участь у громадських оплачуваних роботах по благоустрою ОСОБА_3 дендропарку за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в період з серпня 2009 року по жовтень 2009 року витрати на оплату праці безробітного ОСОБА_2 склали 1704 грн. 58 коп. Загальна сума коштів, отриманих відповідачем з Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття становить 7 351 грн. 68 коп.

За результатами звірки з Держкомпідприємництва було встановлено, що відповідач був зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 29.04.2004 р. Запис про включення відомостей про фізичну особу - підприємця та про внесення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця було внесено до державного реєстру 18.06.2010 р.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 про факт реєстрації його як фізичної особи - підприємця центр зайнятості не повідомляв, у зв'язку з чим допомога по безробіттю, виплачена відповідачеві, є незаконно отриманою.

Директором ОСОБА_3 районного центру зайнятості видано наказ № 01-09- 29 від 14.07.2010 року Про повернення допомоги по безробіттю . Копію наказу № 01-09- 29 від 14.07.2010 року разом з супровідним листом від 15.07.2010р. № 01-269 направлено відповідачу 15.07.2010 року, які він отримав 17.07.2010 року. Відповідач добровільно кошти в сумі 7351,68 гривень на рахунок ОСОБА_3 районного центру зайнятості не повернув.

Відповідач ОСОБА_2 заперечень на позов не подавав.

Провадження по даній справі відкрито 03.05.2018 року. Ухвалою від 19.06.2018 року підготовче провадженн закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а також надала пояснення згідно поданого позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, оскільки рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007 року у справі № 5/81 було припинено його діяльність, як фізичної особи-підприємця, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 районного центру зайнятості щодо стягнення з нього суми допомоги по безробіттю та заробітної плати за участь в громадських оплачуваних роботах є безпідставними.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною відповідача і в травні того ж року відповідно до рішення господарського суду про скасування підприємницької діяльності ОСОБА_2 до державного реєстратора ОСОБА_3 РДА нею особисто було подано пакет документів для внесення відомостей до реєстру про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 Вони з чоловіком були впевнені, що відповідні відомості до реєстру внесені, після чого ОСОБА_2 звернувся до центру зайнятості.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заслухавши сторони та свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 12.12.2008 року було подано до ОСОБА_3 РЦЗ заяву про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю /а. с. 8/.

При реєстрації в центрі зайнятості відповідач був ознайомлений з правами та обов'язками безробітного щодо надання достовірних даних до ОСОБА_3 РЦЗ, які внесені до персональної картки обліку. В заяві, поданій до ЦЗ відповідач зазначив про те, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та засвідчив даний факт власним підписом /а. с. 35/.

Згідно даних персональної картки № 20500002, з 12.12.2008 року відповідачеві був наданий статус безробітного, призначена допомога по безробіттю на підставі ст.ст. 22, 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" /а. с. 7/.

За період перебування на обліку в ОСОБА_3 районному центрі зайнятості відповідачеві була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 5 647 грн. 10 коп. /а. с. 10/.

На підставі направлення позивача № 002021 від 11.08.2009 р. відповідача направлено на громадські оплачувані роботи. Витрати на оплату праці відповідача за участь у громадських оплачуваних роботах по благоустрою ОСОБА_3 дендропарку за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в період з серпня 2009 року по жовтень 2009 року, сума яких склала 1 704 грн. 58 коп. /а. с. 37-45/.

Тобто, загальна сума коштів, отриманих відповідачем з Фонду, становить 7 351 грн. 68 коп.

Матеріалами справи встановлено, що за результатами звірки з даними Держкомпідприємництва, встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований, як фізична особа - підприємець 29.04.2004 р. /а.с. 10-13, 49-52/.

14 липня 2010 року директором ОСОБА_3 районного центру зайнятості було видано наказ № 01-09-29 "Про повернення допомоги по безробіттю" у сумі 7351,68 грн. та надіслано відповідного листа відповідачу про повернення коштів /а.с. 11, 12/.

Однак кошти повернути в добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється, посилаючись на рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17 квітня 2007 року, яким припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в зв'язку з неподанням протягом року органам ДПІ податкових декларацій, документів фінансової звітності.

Отже, спір між сторонами виник у зв'язку з тим, що відповідач, не заперечуючи суму отриманих від центру зайнятості коштів, відмовляється повертати останні. Свої дії мотивує тим, що не був фізичною особою - підприємцем на час знаходження на обліку в ОСОБА_3 РЦЗ. Його підприємницька діяльність була припинена рішенням Господарського суду Кіровоградської області 17 квітня 2007 року.

Раніше, постановою Господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007 року було припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 /а.с. 46-47, 74-75/.

В 2010 році позивач звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача допомогу по безробіттю та заробітну плату за участь в громадських оплачуваних роботах в сумі 7351,68 грн. Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2010 року позивачеві відмовлено в задоволенні адміністративного позову /а.с. 15-19/.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2011 року частково задоволено апеляційну скаргу позивача, скасовано постанову суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позовних вимог /а.с. 20, 21/.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.10.2013 року касаційну скаргу позивача задоволено частково та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с. 22, 23/.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2013 року справу передано на розгляд Кіровоградському оружному адміністративному суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі /а.с. 25-28/.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2, скасовано в частині стягнення заробітної плати за участь в громадських оплачуваних роботах в сумі 1704, 58 гривеньо /а.с. 29/.

Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2018 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 року скасовано, а провадження по справі закрито /а.с. 32, 33/.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» № 803-ХІІ від 01.03.1991 року безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» № 803-ХІІ від 01.03.1991 року громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство" відносяться до зайнятого населення.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

В зв'язку з відмовою відповідача добровільно повернути грошові кошти ОСОБА_3 районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення цих коштів.

Суд не приймає до уваги тверджень відповідача, що на час подання ним заяви до позивача про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю останній не являвся зайнятою особою, а саме був не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець, оскільки підприємницьку діяльність було припинено на підставі постанови господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007 року у справі № 5/81 з наступних підстав.

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007 року у справі № 5/81 за позовом Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_2 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця було задоволено позовні вимоги та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем застосовуються обмеження, які встановлені законом, зокрема частиною восьмою статті 47 цього Закону.

Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється за процедурами, встановленими частинами дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього Закону.

Згідно ч. 8-19 ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах); довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про відсутність заборгованості або про те, що вона не перебувала на обліку.

Державному реєстратору забороняється вимагати додаткові документи для проведення державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця, якщо вони не передбачені частиною дев'ятою цієї статті.

Якщо документи для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем подаються заявником особисто, державному реєстратору додатково пред'являється паспорт.

Документи, які подаються для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем, приймаються за описом, копія якого в день надходження документів видається (надсилається рекомендованим листом) заявнику з відміткою про дату надходження документів.

Дата надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.

За відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації пр ипинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Строк державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем не повинен перевищувати два робочих дні з дати надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем повинен видати або надіслати заявнику копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця із спеціальною відміткою про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Порядок надання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування встановлюється статтею 51 цього Закону.

Отже, навіть, за наявності судового рішення, для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, Закон зобов'язує саме фізичну особу вчинити певні дії і лише при належному їх виконанні державний реєстратор вносить відповідний запис до Єдиного державного реєстру.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17 квітня 2007 року справа № 5/281 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в зв'язку з неподанням протягом року органам ДПІ податкових декларацій, документів фінансової звітності. На час отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 46-52/.

Отже, до 18.06.2010 року відповідач був зареєстрований, як фізична особа - підприємець, а тому, неправомірно отримував допомогу по безробіттю.

Суд, також, не бере до розгляду покази свідка ОСОБА_4, оскільки вони є неналежним доказом і не містять інформації щодо предмету доказування.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-81 ЦПК. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, що до 18.06.2010 року відповідач був зареєстрований, як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець, відносився до категорії зайнятого населення, а тому неправомірно отримував допомогу по безробіттю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми виплаченої за участь в оплачуваних громадських роботах суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок організації та проведення громадських оплачуваних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 839 від 10.09.2008 року (чинного на момент спірних правовідносин) на осіб, зайнятих на оплачуваних громадських роботах, поширюються державні соціальні гарантії, передбачені законодавством про працю, про зайнятість населення та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, іншими нормативно-правовими актами.

Період участі в оплачуваних громадських роботах для осіб, зареєстрованих як такі, що шукають роботу, та безробітні, включається до страхового стажу для наступних страхових випадків.

За безробітними у період участі в оплачуваних громадських роботах зберігається виплата допомоги по безробіттю у розмірах і в строки, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу законів про працю України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку

Згідно ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до матеріалів справи 12.08.2009 року між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір на участь в оплачуваних громадських роботах, згідно якого відповідача прийнято на оплачувані громадські роботи робітником по благоустрою в ОСОБА_3 парк на період з 12.08.2009 року по 11.10.2009 року із встановленою заробітною платою в розмірі 630 грн. на місяць із встановлення 40 годинного робочого тижня.

Статтею 94 Кодексу законів про працю встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч.1 ст. 21 «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Таким чином грошові кошти відповідачем отримано як зарплату за виконані роботи, тому їх стягнення порушує право особи на оплату праці.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача допомоги по безробіттю.

На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування незаконно отриманих коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 районного центру зайнятості допомогу по безробіттю в сумі 5647 гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 районного центру судові витрати по справі в сумі 1762 гривні.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 25.06.2018 року.

Суддя М.М. Лях