29.11.2018 Справа № 756/4984/18
Справа ун. № 756/4984/18
пр.№2/756/3825/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Румянцевої Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ « Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2695 грн.13 коп. та судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.12.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки відповідачу, згідно якого був відкритий поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та для його користування оформлено та видано клієнту банківську платіжну картку і в подальшому позивач здійснював обслуговування платіжної картки відповідно до встановлених тарифів на загальних умовах. 12.03.2015 року, між банком та клієнтом укладений додатковий договір №1 (до Договору) про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, яким було внесено зміни до Договору, в тому числі щодо встановлення кредиту в сумі 1000,00грн., зі сплатою відсотків в розмірі 28,00 % річних за користування кредитними коштами, та 35 % річних - як плату за перевищення витратного ліміту по картковому рахунку, строк дії кредиту встановлювався на відповідний період дії платіжної картки, в тому числі при випуску її на новий строк. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість.

Представник позивача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без її участі, оскільки проти позову не заперечує.

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов»язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22.12.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки відповідачу, згідно якого був відкритий поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та для його користування оформлено та видано клієнту банківську платіжну картку і в подальшому позивач здійснював обслуговування платіжної картки відповідно до встановлених тарифів на загальних умовах.

За умовами вказаних договорів відповідач зобовязалась повернути банку суму кредиту та сплатити проценти; а в разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, або звільнення з організації, з якою банком укладено договорі про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати, погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Перед укладенням кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчать його підписи.

Строк даного договору не визначений моментом предявлення вимоги і діє до моменту повного виконання всіх зобовязань сторонами. Відповідачу було надано право в будь-який момент дії договору ініціювати його розірвання шляхом звернення до банку з відповідною заявою. Доказів на підтвердження того, що відповідачем подавалася заява про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку, суду надано не було.

Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22.12.2014 року склала 2695,13 грн.,яка включає в себе: суму боргу 992,29 грн., проценти за користування кредитом ( строків) 19,57грн., проценти за користування кредитом( прострочені) 512,43грн., пеня за прострочену заборгованість-789,75грн., комісія 6,00грн., сума інфляційний втрат на суму простроченого кредиту 303,25грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 71,84грн.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, факт невиконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору перед позивачем відповідачем спростовані не були, він не виконує умови кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків, та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року №6-39цс13, зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки свої зобовязання перед банком відповідач не виконав, то це дає право позивачеві на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, які складають інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного користування грошовими коштами однією стороною зобов'язання за рахунок іншої.

Крім того судом встановлено, що позивачем неодноразово надсилались відповідачу вимоги про погашення заборгованості (а.с. 14).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі.

Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., а тому в порядку статті 141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 611, 612, ч.2 ст. 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 9, 10, 12, 13, 141,263-266,272,273,274,277,279,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ПАТ « Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на користь ПАТ « Державний ощадний банк України»( )заборгованості за кредитним договором у розмірі 2695(дві тисячі шістсот дев'яносто п'ять) гривень 13коп., та суму сплаченого судового збору у розмірі 1762(одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко