Справа № 352/1626/17
Провадження № 2/352/218/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач 26.09.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Заявлений позов обгрунтовувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2009 р. з відповідача стягнуто у її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. З червня 2009 р. до січня-березня 2017 р. аліменти вона не отримувла взагалі. З метою уникнення кримінальної відповідальності відповідач примусово сплатив борг по сплаті аліментів. Також рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області відповідача зобов'язано сплатити пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 6753 грн., однак останній надалі ухиляється від сплати аліментів. Крім того, у добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають у наступному: лікуванні зубів вартістю 1700 грн. та 190 грн. за проїзд протягом жовтня 2016 р. по 07.07.2017 р., лікування в окуліста та замовлення окулярів вартістю 790 грн., лікування стаціонарно з 18.05.2017 р. по 26.05.2017 р. вартістю 2262 грн., лікування гострих респіраторних вірусних інфекцій вартістю 1070 грн.; оздоровлення у дитячому лагері «Сокіл» с.Сокіл Галицького району з 16.07.2017 р. по 05.08.2017 р. вартістю 7300 грн.; навчання у музичній школі за період з 01.09.2015 р. по 31.05.2017 р. вартістю 2250 грн.; забезпечення необхідним одягом та взуттям за період з 01.09.2016 р. по 01.09.2017 р. вартістю 7877,75 грн., засобами для навчання вартістю 4587,95 грн.; участь у конкурсі «Міні-міс «Versal-4» вартістю 3000 грн., навчання та підготовка до участі у даному конкурсі вартістю 1500 грн.; для забезпечення навчання та розумового розвитку купівля мобільного телефону вартістю 4000 грн., який був необхідний в якості електронної книги, купівля скакалки, самокату, роликових ковзанів на загальну суму 2870 грн. Позивачка з червня 2009 року офіційно не працює, як мати одиначка з 2014 року перебуває у декретній відпустці та утримує ще трьохрічну дочку ОСОБА_4, тому не має можливості самостійно забезпечити старшу доньку ОСОБА_3. Таким чином, за період з 01.09.2016 р. по 21.09.2017 р. нею фактично витрачено на лікування, навчання, інтелектуальний, культурний та фізичний розвиток дитини кошти в сумі 39397,70 грн. Просила стягнути з відповідача у її користь половину вартості понесених додаткових витрат на дитину в сумі 19698,85 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу.

Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, у поданій суду заяві представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що у зареєстрованому шлюбі сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час проживає з матір'ю.

Відповідно до рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2009 р. з відповідача стягнуто у користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат, при цьому особа зобов'язана доводити не тільки факт того, що на дитину були додатково понесені витрати, а й те, що ці витрати були понесені у зв'язку з особливими обставинами, у даному випадку - у зв'язку з розвитком здібностей дитини та покращення загального стану здоровя.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підтвердження доводів щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, зокрема лікування зубів, позивач надала відповідні довідки з міської дитячої стоматологічної поліклініки (а.с.6-7) і квитанції (а.с. 15), відповідно до яких за стоматологічні послуги та ортодонтичні пластини позивачем сплачено в загальному 1700 грн. Також за перебування дитини на стаціонарному лікуванні з 18.05.2017 р. по 26.05.2017 р. в Івано-Франківській міській дитячій клінічній лікарні, що підтверджується довідкою від 26.05.2017 р. (а.с.8) та квитанціями на придбання ліків (а.с.9-10) позивач витратила 2262 грн., на лікування гострих респіраторних вірусних інфекцій згідно долучених квитанцій витрачено 1070 грн.(а.с.11-12). Крім того, на замовлення окулярів для дитини позивач витратила 790 грн., що підтверджується квитанцією від 17.03.2017 р. (а.с.11). Всього на лікування дитини позивачем витрачено 5822 грн.

Суд вважає, що витрати на лікування дитини зумовлені особливими обставинами, а саме спрямовані на забезпечення її фізичного розвитку та здоров`я, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача частини понесених позивачем витрат в сумі 2911 грн.

Що стосується навчання дитини у музичній школі за період з 01.09.2015 р. по 31.05.2017 р., вартість якого відповідно до довідки Тлумацької дитячої музичної школи від 27.08.2017 р. № 1 становить 2250 грн. (а.с.14), суд вважає, що таке навчання сприяє культурному розвитку дитини, розвитку музичних здібностей дитини, тому дана вимога також підлягає до задоволення в сумі 1125 грн.

На підтвердження вимоги про стягнення коштів на оздоровлення дочки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності особливих обставин, які б потребували обов'язкових додаткових витрат на придбання нею путівки до дитячого оздоровчого табору «Сокіл», зокрема відповідних рекомендацій лікарів про направлення дитини на оздоровлення, в той час як придбання путівки до дитячого табору позивач обґрунтовувала саме необхідністю оздоровити дочку. При цьому судом жодним чином не заперечується позитивний вплив природи та клімату на загальний стан здоровя дитини, однак в розумінні ст. 185 СК України такий відпочинок в даному конкретному випадку не може бути віднесений до додаткових витрат, що викликані особливими обставинами.

Інші заявлені позивачем витрати, зокрема для забезпечення навчання у початковій школі: придбання одягу, взуття, канцтоварів на загальну суму 12465,70 грн., участь у конкурсі «Міні-міс «Versal-4» на загальну суму 4500 грн., купівля мобільного телефону вартістю 4000 грн., скакалки, самокату, роликових ковзанів також не може бути належними доказами додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК України, оскільки такі витрати не викликані особливими обставинами, навпаки є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, участь у яких покривається аліментними платежами відповідача, та які батьки несуть на утримання дитини, виходячи зі своїх матеріальних можливостей.

Тому дані вимоги не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, виходячи із принципу першочерговості інтересів дитини та обовязку відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення додаткових витрат з відповідача, що зумовлено лікуванням дитини та навчання у музичній школі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача слід стягнути додаткові витрати на дитину, що складаються з частини витрат понесених позивачем на лікування дитини та навчання у музичній школі в сумі 4036 грн.

З відповідача слід стягнути в користь позивача 640 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9587,6 грн. підлягає до часткового задоволення пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 4000 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 141, 185 СК України, ст. 27 Конвенції про права дитини, керуючись ст.ст. 137, 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 у користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, жительки м. Тлумач, вул. Стефаника, 32, Івано-Франківської області, додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 4036 (чотири тисячі тридцять шість) грн. та 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) грн. судових витрат, а всього 8676 (вісім тисяч шістсот сімдесят шість) грн.

У решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.06.2018 р.

Головуючий Р.Р.Струтинський