ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Чернівці

справа № 724/743/18-ц

провадження № 22-ц/822/48/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітнього сина щомісячно, в розмірі 600 гривень і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказувала, що вони з відповідачем проживають окремо і дитина знаходиться на її утриманні. У дитини змінились потреби і для забезпечення її фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні значні кошти. Крім того, з часу прийняття рішення про стягнення аліментів позивачка не працює, вартість та рівень життя виросли, що потребує додаткових витрат на утримання дітей.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, в розмірі 600 гривень і до досягнення дитиною повноліття.

Просила суд змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2014 року та стягувати із ОСОБА_2 аліменти на її користь, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, з 600 гривень на ? частки від доходу відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року, та стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (останнє відоме місце проживання: с. Круглик, Хотинського району, Чернівецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів дитина сторін навчається в школі, у зв'язку з чим збільшуються її потреби у навчанні та розвитку. Збільшення витрат на утримання дитини пов'язане також із подорожчанням продуктів харчування, одягу та інших речей. Крім того, судом встановлено, що позивачка не працює, в зв'язку з чим погіршилось її матеріальне становище.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд при винесенні оскаржуваного рішення не врахував, що стягнення аліментів проводиться з дня набрання рішення законної сили, а не з дня подачі позову до суду.

Просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким збільшивши розмір аліментів, визначених рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року, та стягувати із ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили цього рішення і до досягнення дитиною повноліття.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції при винесенні рішення про зміну розміру стягуваних аліментів не врахував, що стягнення аліментів проводиться з дня набрання рішення законної сили, а не з дня подачі позову до суду.

Просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір аліментів, визначених в рішенні Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року, та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили цього рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_2 подав заперечення на відзив. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував, що на утриманні у відповідача знаходиться малолітня донька, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також відсутність нерухомого та рухомого майна.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про зміну розміру стягуваних аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що визначений рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2014 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, на утримання сина є недостатнім, а тому аліменти підлягають стягненню в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд не може погодитись повністю із вказаним висновком суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 19 листопада 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області від 19 липня 2007року, актовий запис №52.

Від спільного проживання в сторін, ІНФОРМАЦІЯ_4, народився син ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції від 17 квітня 2008 року, актовий запис №52.

14 липня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції від 17 квітня 2008 року, актовий запис №100.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, у розмірі 600 гривень і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду, з 600 гривень на 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на погіршення її матеріального стану. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від заробітку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґур і Шурук», № 41615/07, § 135, 6 липня 2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003VIII).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи те, що з часу призначення аліментів позивачці на утримання сина її матеріальний стан погіршився, оскільки дитина подорослішала, внаслідок чого її потреби зросли з приводу чого в неї витрачаються чималі кошти на утримання дитини (харчування, одяг та виховання). А також враховуючи ту обставину, що на даний час позивачка не працює, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що визначена попереднім рішенням суду сума аліментів у розмірі 600 гривень є недостатньою для утримання дитини, а отже і про обґрунтованість вимог про збільшення розміру аліментів, а тому зробив правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Аргумент апеляційної скарги, що суд не врахував його матеріальний стан, а також наявність на його утриманні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що є зміною матеріального стану, чим порушив вимоги статті 182 СК України, колегія суддів відхиляє. Аналіз змісту оскарженого рішення свідчить, що суд при частковому задоволенні позову надав оцінку цим обставинам.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Разом з тим, суд першої інстанції при винесенні рішення про зміну розміру стягуваних аліментів не врахував, що стягнення аліментів проводиться з дня набрання рішення законної сили, а не з дня подачі позову до суду.

А тому, на підставі наведеного, рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року в частині визначення початку періоду стягнення аліментів слід змінити.

Присуджені аліменти стягувати, починаючи з дня набрання рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року законної сили.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року в частині визначення початку періоду стягнення аліментів змінити.

Присуджені аліменти стягувати, починаючи з дня набрання рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року законної сили.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

судді: (підпис) О.О.Одинак

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: