АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/232/18 22-ц/774/1362/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 213/232/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2018 року, яке постановлено суддею Нестеренко О.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «Північний ГЗК») про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він в період з 22.05.1996 року по 13.07.2000 року працював помічником машиніста екскаватора, а з 13.07.2000 по 15.01.2016 - машиністом екскаватора, після чого був звільнений з підприємства за власним бажанням.

Відповідно до Рішення лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання за діагнозом: вібраційна хвороба першого - другого ступеню від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церабрально-переферичним ангіодистонічним синдромом, у поєднанні з полірадикулопатією, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом ліктьових та колінних суглобів, остеоартрозом дрібних суглобів кистей, а також хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії - ХОЗЛ (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії, легенева недостатність першого-другого ступеня.

Висновком МСЕК від 21.11.2017 р. позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35% та третя група інвалідності безстроково.

У зв'язку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він зазнає постійний фізичний біль, змушений приймати велику кількість ліків, переносить душевні страждання, і все це порушує його нормальні життєві зв'язки. Вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 170 000 грн., а тому просив стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь ОСОБА_1 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок втрати професійної працездатності, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та збільшення розміру стягнутої з відповідача на його користь моральної шкоди до заявленої позивачем суми, посилаючись на те, що судом при визначенні розміру моральної шкоди не враховано обставини справи, не враховано того, що позивач зазнає постійний фізичний біль, змушений приймати велику кількість ліків, переносить душевні страждання, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Позивач вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Північний ГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним у втраті позивачем працездатності та причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПрАТ «Північний ГЗК» з фактом втрати працездатності позивача. Натомість існує причинно-наслідковий зв'язок між діями самого позивача, які виразились у тривалому продовженні роботи з власної волі у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, у зв'язку з чим, на думку відповідача, суд дійшов хибного висновку щодо виникнення профзахворювання у позивача з вини ПрАТ «Північний ГЗК».

Крім того, на думку представника відповідача визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, та судом першої інстанції не враховано, що позивач працював на інших підприємствах в шкідливих умовах праці.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2018 року, ухвалою від 13 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2018 року та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідача підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача з 22.05.1996 року до 13.07.2000 року помічником машиніста екскаватора рудоуправління, 13.07.2000 року був переведений машиністом екскаватора 6-го розряду, звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію 15.01.2016 року (а.с.6).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 05.10.2017 у ОСОБА_1 встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: 1) вібраційна хвороба першої-другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церабрально-переферичним ангіодистонічним синдромом, у поєднанні з полірадікулонейропатією, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії, група «А», легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с 7-8).

З п.17 даного Акту вбачається, що причиною професійного захворювання позивача є перевищення еквівалентного рівня загальної вібрації - нормативний на 2-7 дБ (103-108 дБ при ГДР 101 дБ), на 3 дБ (62 дБ при ГДР 59 дБ), перевищення рівня локальної вібрації на 2 дБ (114 дБ при ГДР 112 дБ) по ДСН 3.3.6.039-99; вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони, що в 3-7,5 разів перевищує ГДР (6,0-15,0 мг/мЗ при ГДР 2.0 мг/мЗ) по СанПіН 4617-88.

Висновком МСЕК від 21.11.2017 року позивачу первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 35 % та третю групу інвалідності безстроково (а.с.9).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода, у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно висновку МСЕК від 21.11.2017 року позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 35% та третю групу інвалідності безстроково.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 жовтня 2017 року, причиною виникнення професійних захворювань позивача стала робота в умовах виробничого середовища та важкості праці машиніста екскаватора.

З урахуванням зазначеного, порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено самим Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 жовтня 2017 року (а.с.7-8), а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу колегія суддів визнає безпідставними.

Спростовуються й доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, виходячи з характеру захворювань позивач переносить щоденно фізичні страждання, оскільки його майже постійно турбує ниючий біль в шийному та попереково-крижовому відділі хребта з віддачею в ліву ногу, турбує утруднена хода, періодично непокоїть виражений біль в хребті при тривалому знаходженні в положенні сидячи, турбують судоми в кінцівках під час фізичного навантаження, відбувається занеміння пальців рук; задишка при незначному фізичному навантаженні. Позивачу протипоказані переохолодження, вимушена поза, фізичне перенавантаження та несприятливий мікроклімат, а оскільки робота в зазначених умовах є для нього основною, він не має можливості працевлаштуватися, тому що йому заборонено працювати у вищезазначених умовах.

Посилання представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо скрутного матеріального положення ПрАТ «ПівнГЗК» колегією суддів до уваги не беруться, як такі, що не мають правового значення для вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, оскільки при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд має виходити з глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а не з фінансової можливості роботодавця здійснити таке відшкодування.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апеляційної скарги про те, позивач працював не лише на підприємстві відповідача, а й на інших підприємствах металургійної та гірничодобувної промисловості з 1995 року, в тому числі на Базі механізації № 3 «Криворіжбудмеханізація» та в ЗАТ «Криворіжіндустрбуд», де також підпадав під вплив шкідливих факторів та отримував ушкодження здоров'я, оскільки надана відповідачем в якості доказів у справі Санітарно-гігієнична характеристика умов праці позивача, складена ГУ Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області, містить висновок про умови праці позивача, як працівника саме ПАТ «ПівдГЗК» - помічника машиніста та машиніста екскаватора рудоуправління, з якого вбачається, що умови праці на робочому місці останнього в ПАТ «ПІВДГЗК», зокрема загальна та локальна вібрація і пил перевищували нормативні показники (а.с.36-45).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та заниженим. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не враховано характер отриманного професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, внаслідок отриманого професійного захворювання змінено звичайний спосіб життя позивача, спричинені інші негативні наслідки морального характеру, що вимагають від нього додаткових зусиль для його організації, моральні страждання та переживання через погіршення роботи рук та ніг, їх часте оніміння, постійні болі, що позбавило позивача можливості відчувати себе повноцінною людиною, продовжувати працювати та терпіти через це моральні страждання.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість і моральних страждань позивача, встановлення первинно 35% втрати професійної працездатності, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити його з 20000 гривень до 30000 гривень.

За таких обставин, апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга представника відповідача - залишенню без задоволення, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2018 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1, збільшивши його з 20000 грн. до 30000 (тридцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: