Постанова

Іменем України

29 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 333/6447/13-ц

провадження № 61-33050св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В.О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Трофимової Д. А., Крилової О. В., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживачів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2012 року між ним та відповідачем укладено договір на виготовлення меблів за індивідуальним замовленням, за умовами якого виконавець протягом 40 робочих днів зобов'язувався доставити та зібрати ліжко «Комфорт».

24 жовтня 2012 pоку, 25 жовтня 2012 року та 22 листопада 2012 pоку на виконання умов договору, замовником здійснено оплату за ліжко урозмірі 50 грн, 250 грн та 2 689 грн, а на загальну суму 2 989,00 грн.

23 листопада 2012 року виконавець доставив та зібрав замовлену продукцію.

Згідно з пунктом 5 вказаного договору прийом продукції за якістю та кількістю здійснюється у присутності представника виконавця.

Під час перевірки виявлені недоліки, утому числі істотні, зокрема, дно одного з чотирьох ящиків, передбачених конструкцією ліжка, встановлене неправильно, а також пошкоджений каркас ящика (причиною стало невірне розміщення саморіза), у зв'язку з чим протягом більше ніж п'ятимісяців використання ящика за призначенням було неможливим, оскільки він не здатний витримувати передбачувану виробником вагу;один ящик не закривається до кінця, що не є стандартом експлуатації; уконструкції ліжка утворилася щілина.

Про виявлені недоліки 23 листопада 2012 року повідомлено виконавця телефоном, а26 листопада 2012 року замовником написано заявуз переліком претензій, яка в той же день була прийнята продавцем магазину «Ваш Диван».

23 січня 2013 року замовником написано другузаяву з метою усунення недоліків, але відповіді від відповідачапозивач так і не отримав.

12 лютого 2013 року позивач звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області, а 11 листопада 2013 року позивач звернувся із заявою про проведення експертизи якості продукції згідно з рекомендаціями Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області.

Позивачем у повному обсязі виконано умови договору, а саме: сплачено відповідачу вартість замовлення у розмірі 2 989 грн, вжито заходів щодо інформування відповідача про неякісно виконану роботу, наявність недоліків, проте відповідачем зазначені недоліки усунуто не було.

Через невиконання відповідачемумов укладеного договору, позивач, крім матеріальної, зазнав і моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях, нервових переживаннях через невиконання відповідачем зобов'язань за договором, у тому, що позивач не мав змоги належним чином використовувати ліжко за призначенням, у погіршенні стану здоров'я членів сімї позивача внаслідок душевних страждань.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив судзобов`язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_5здійснити заміну ліжка моделі «Комфорт» на таке ж саме з належним виконанням робіт щодо його збірки за її рахунок з виплатою 7 054,04 грн або повернути подвійну вартість ліжка, та стягнути з відповідача моральну шкоду урозмірі 7 000,00 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2015 року в позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні не встановлено невідповідність виготовленого ліжка певним умовам, які узгоджені сторонами, а доводи позивача про недоліки замовлення не знайшли свого підтвердження. Суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, які б свідчили про порушення відповідачем прав позивача як споживача відсутні.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково. З фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_4 2 989,00 грн та судові витрати в розмірі 1 760,24 грн. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 судовий збір у дохід держави в розмірі 229,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у справі нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем не вжито заходів для виконання обов'язків, покладених на нього Законом України «Про захист прав споживачів». При перевірці ліжка виявлені істотні недоліки, що не спростовано відповідачем. Відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та статей 865, 872 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків у розмірі 2 989,00 грн. Одночасне застосування декількох способів захисту, встановлених положеннями статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», не передбачено, тому позивачу відмовлено в позові щодо заміни ліжка на таке ж саме з належним виконанням робіт щодо його збірки за рахунок відповідача з виплатою неустойки у розмірі 7 054,04 грн, повернення подвійної вартості ліжка. Щодо відшкодування моральної шкоди апеляційний суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У поданій касаційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_5 просить скасувати рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено недоліків меблів, виготовлених відповідачем на замовлення позивача.

Апеляційний суд, порушивши положення статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» помилково та безпідставно дійшов висновків, що недоліки в меблях існують, які є істотними та виникли з вини відповідача. Висновки апеляційного суду щодо отримання відповідачем заяви позивача про проведення експертизи товару не відповідають обставинам справи.

Позивач не надав можливості відповідачу здійснити огляд меблів та усунути недоліки.

Апеляційний суд, проігнорувавши законні та обґрунтовані зауваження відповідача та порушивши норми процесуального права, призначив у справі судову товарознавчу експертизу, згідно з висновками якої будь-яких недоліків виробничого характеру при проведенні дослідження ліжка не встановлено (не виявлено), а ліжко експлуатується позивачем за призначенням більше трьох років.

Апеляційним судом порушено норми матеріального права, зокрема положення статей 651, 852 ЦК України та статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 укладено договір на виготовлення меблів за індивідуальним замовленням.

Згідно з пунктами 1.2. та 2.2. договору предмет виготовлення за договором визначено ліжко «Комфорт», розміром 175*210, колір вільха, яке виконавець зобов'язувався виготовити протягом 40 робочих днів 2012 року.

Пунктом 4.3 вказаного договору сторони погодили, що замовник зобов`язується сплатити вартість замовлення, яке передбачене пунктом 2.1 договору у розмірі 2 989,00 грн з урахуванням авансового платежу у розмірі 300 грн та транспортних послуг у сумі 100,00 грн.

За змістом пункту 8.1 договору, він діє з моменту його підписання сторонами та до виконання сторонами своїх зобов`язань, а також до спливу гарантійних зобов`язань, встановлених строком 24 місяці (пункт 8.1 договору).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24 жовтня 2012 року, 25 жовтня 2012 року та 22 листопада 2012 pоку на виконання договірних зобов'язань замовником здійснено оплату у розмірі 50,00 грн, 250,00 грн та 2 689,00 грн, а всього у розмірі 2 989,00 грн.

23 листопада 2012 року виконавцем здійснено доставку позивачу та збір замовленого ліжка.

23 січня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив про наявність недоліків, а саме: під час збирання шухляд, які передбачені конструкцією ліжка, порушено технологію, у зв`язку із чим низ однієї з шухляд установлений неправильно, пошкоджений каркас шухляди; під час кріплення фасаду шухляди порушено технологічні розміри, у зв`язку з чим шухляда не закривається до кінця, тому конструкція ліжка не відповідає оригіналу. Враховуючи зазначені недоліки, ОСОБА_4 просив виконати роботи, які будуть гарантувати реалізацію його права на придбання якісного товару та повноцінне надання послуги, а як компенсацію за понесені збитки та моральну шкоду просив сплатити 1 000,00 грн. Вказану заяву прийнято без зауважень.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Законом України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті першої Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Між сторонами укладено договір побутового підряду, тобто спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом та § 2 «Побутовий підряд» глави 61 розділу III ЦК України.

Згідно зі статтею 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно із частинами першою та другою статті 872 ЦК України, якщо підрядником допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків.

У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Відповідно до частин третьої-шостої статті десятої Закону у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

За змістом пункту 12 статті першої Закону істотним необхідно вважати такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Апеляційним судом встановлено, що 12 лютого 2013 року позивач звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області із заявою, яка містить прохання провести незалежну оцінку якості товару та послуг, зобов`язати виконавця виконати договір, а саме замінити ліжко на нове аналогічної комплектації, усунути існуючі недоліки або повернути кошти, компенсувати витрати на збір меблів та грошову компенсацію за спричинену шкоду.

Листом № 517-03 від 21 лютого 2013 року за підписом виконуючого обов'язки начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області позивачу рекомендовано звернутися з письмовою заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 щодо проведення експертизи придбаного товару на предмет визначення причини втрати якості продукції. Додатково позивачу повідомлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_5 зобов`язується усунути виявлені недоліки.

За змістом пункту четвертого статті 17 Закону у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю витрати на проведення експертизи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11 березня 2013 року ОСОБА_4 надав відповідачу заяву, у якій просив провести експертизу якості наданих на підставі договору від 24 жовтня 2012 року товару та послуг, яку 11 березня 2013 року прийняла продавець ОСОБА_6, що працювала у відповідача за трудовим договором. Вказану заяву також прийнято без зауважень.

Після прийняття заяви відповідач ухилився від проведення належної обов'язкової експертизи щодо визначення причин втрати якості товару, експертизу фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 не проведено.

Згідно з висновком за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 5350-16 від 06 березня 2017 року, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, встановлено, що один із висувних шухлядок ящиків закривається не повністю.

За висновками судової товарознавчої експертизи визначено, що відповідність або невідповідність якості ліжка моделі «Комфорт» (175*210, вільха) вимогам ГОСТ 19917-93 «Меблі для сидіння та лежання», «Загальні технічні умови», державним стандартам технічних умов 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням», «Загальні технічні умови» та нормативно-технічній документації встановити неможливо через тривалий термін користування ліжком. Визначено, що характер пошкоджень неможливо через тривалий термін користування ліжком (т. 2, а.с. 24-40).

У положеннях статей 60, 61 ЦПК України 2004 року встановлено правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

Згідно з положенням, передбаченим статтею 60 ЦПК України2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

При вирішенні спорів про захист прав споживачів необхідно враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві.

До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, необхідно віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача.

Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на виконавці. Відповідно до вищезазначених норм Закону вина виконавця у неналежному виконанні зобов'язання презюмується. Вимоги споживача не підлягають задоволенню тільки у разі, якщо виконавцем буде доведено, що недоліки у виконаних роботах або наданих послугах виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Апеляційним судом встановлено, що відповідачем взагалі не вжиті заходи для виконання обов'язків, покладених на нього Законом України &quse;Про захист прав споживачів&quon;, відповідач не спростував твердження позивача про виявлення недоліків ліжка, в тому числі істотних.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно із статтею 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик