Провадження № 2/161/4172/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1.

Зазначає, що у квартирі зареєстрований ОСОБА_2 її колишній зять. Хоча відповідач і зареєстрований у квартирі, але з 2017 року в квартирі не проживає та не з'являється. Факт не проживання відповідача у квартирі можуть підтвердити свідки.

Оскільки відповідач не проживає у квартирі, комунальні послуги не сплачує, то просить суд, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач подав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав, просив проводити розгляд справи у його відутності.

З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 27.11.2003 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. Згідно копії свідоцтв від 02.12.2005 року ОСОБА_3 змінила ім'я на ОСОБА_3, а потім на ОСОБА_3, а 06.06.2006 року змінила ім'я на ОСОБА_3 (а.с. 5-7).

Як зазначає позивач у позовній заяві, то в квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2017 року не проживає в спірній квартирі.

Оскільки відповідач тривалий час не проживає у спірному приміщенні, то є всі підстави вважати відповідача таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текс рішення суду виготовлено 16.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська