Постанова

Іменем України

29 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 348/667/16-ц

провадження № 61-33439 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції,

заінтересовані особи - Івано-Франківське областне управління акціонерного товариства «Ощадбанк», ОСОБА_4,

представник ОСОБА_4 за дорученням - ОСОБА_5,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2016 року в складі судді Міськевич О. Я. та на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року в складі колегії суддів Малєєва А. Ю., Горблянського Я. Д., Девляшевського В. А.,

ВСТАНОВИВ :

11 квітня 2013 року відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції звернувся в суд із заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа № 2-54/09 від 12 лютого 2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування заяви зазначав, що вказаний виконавчий лист був направлений до ВДВС Івано-Франківського МУЮ для примусового виконання, однак під час пересилання він був утрачений.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року, заяву задоволено, видано дублікат виконавчого листа від 12 лютого 2009 року № 2-54/09 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором.

Суди виходили з того, що ВДВС надав належні докази на підтвердження факту втрати виконавчого листа, рішення суду виконане не було, а тому наявні правові підстави для видачі дубліката відповідного виконавчого листа.

11 серпня 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення та просила скасувати їх як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та не ґрунтуються на обставинах справи.

Зазначала, що суди не перевірили факт втрати оригіналу виконавчого листа та безпідставно видали його дублікат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року поновлено ОСОБА_6 строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Суди встановили, що заочним рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2009 року в справі № 2-54/2009 позов відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено, розірвано кредитний договір від 19 березня 2008 року № 152, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь Івано-Франківського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» 18 785,94 грн заборгованості за кредитним договором.

12 лютого 2009 року суд видав виконавчий лист № 2-54/09 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 18 785,94 грн заборгованості за кредитним договором.

31 липня 2009 року державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ відкрив виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа.

18 серпня 2016 року державний виконавець прийняв постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до статті 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або за поданням державного виконавця видати його дублікат. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, чи не було виконано судові рішення, втрачені виконавчі листи, чи не втратили вони законної сили.

Під час проведення взаємозвірки між АТ «Ощадбанк» і ВДВС Івано-Франківського МУЮ встановлено, що оригінал виконавчого листа від 12 лютого 2009 року № 2-54/2009 був утрачений при поштовому пересиланні.

Оскільки з ОСОБА_4 в даному виконавчому провадженні стягнуто 9040,89 грн, то правильним є висновок судів, що заочне рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2009 року не виконане та не втратило законної сили.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок судів про наявність правових підстав для задоволення заяви та видачі дубліката виконавчого листа.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. І. Крат