Справа № 158/1639/18
Провадження № 2/0158/598/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Корецької В.В.

при секретарі - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її матір - ОСОБА_3, після смерті якого залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельні паї.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.06.2018 року за нею визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 є вона, позивач по справі ОСОБА_1, яка приходиться померлій дочкою та відповідач - ОСОБА_2

Зазначає, що незважаючи на наявність другого спадкоємця, тобто її, та відсутність заяви останньої про відмову від спадщини Ківерцівською державною нотаріальною конторою було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕА №168466 від 22 травня 2001 року на ім'я ОСОБА_2

Вважає його незаконним, оскільки право на спадкування частини спадкового майна фактично виникло у спадкоємців першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, та враховуючи, що вона від прийняття спадщини не відмовлялась, водночас свідоцтво про право на спадщину за законом в повному обсязі видано лише на ім'я відповідача, а тому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серії АЕА №168466 від 22.05.2001 року на ім'я ОСОБА_2 на спадкове майно.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого провадження.

28.08.2018 року від відповідача по справі ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач позов визнає частково, не заперечує, щодо часткового скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АЕА №168466 від 22.05.2001 року, оскільки дійсно 1/2 частина зазначеного майна належить сестрі, позивачу по справі - ОСОБА_1

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.10.2018 року по даній справі ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає частково, не заперечує, щодо часткового скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АЕА №168466 від 22.05.2001 року, оскільки дійсно 1/2 частина зазначеного майна належить позивачу. Також просить розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть (повторне) серії НОМЕР_1 актовий запис № 21, виданого 10.08.2017 року виконавчим комітетом Хорлупівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року /а.с. 17/.

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 є позивач по справі ОСОБА_1, яка приходиться померлій дочкою та відповідач - ОСОБА_2

Таким чином, на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу.

Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 549 ЦК України (редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1, а саме що остання приходиться дочкою померлої підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 31.08.1951 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим Хорлупівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області від 21.03.2009 року.

Однак, як вбачається із матеріалів спадкової справи №295/2001, 22.05.2001 року на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серії АЕА №168466 на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права па спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини право та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом.. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Беручи до уваги те, що відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, однак рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.06.2018 року, котре набрало законної сили, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, тому відповідач не має право на спадкування усього спадкового майна на яке видано оспорюване свідоцтво після смерті ОСОБА_3, а тому дане свідоцтво про право на спадщину слід визнати частково недійсним.

Щодо доводів представника відповідача стосовно можливого внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, то суд зазначає наступне.

Нормою ст. 1299 ЦК України передбачено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

З аналізу даної правової норми вбачається, що внесення змін до свідоцтва про право на спадщину можливе у випадку згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, або на вимогу одного спадкоємця за рішенням суду.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо можливого внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, тому відсутні правові підстави для внесення таких змін нотаріусом.

Відтак, беручи до уваги те, що внесення змін за рішенням суду можливе на вимогу одного із спадкоємців, однак позивач звернувся до суду саме із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, тобто обрав інший спосіб захисту своїх прав та інтересів, котрий передбачений законом і суд відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог, тому суд захищає порушені цивільні права та інтереси позивача у обраний ним спосіб, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом слід задовольнити частково, визнавши частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕА №168466 від 22.05.2001 року в частині визначення частки спадщини, а саме щодо 1/2 частини права на земельну ділянку (пай), що знаходиться в СГВК «Прометей», який є правонаступником КСГП «Пальченське» Ківерцівського району Волинської області у розмірі 3,02 га. на місцевості, оскільки інша 1/2 частина спадкового майна належить відповідачу ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 524, 527, 549 ЦПК України (у редакції 1963 року), ст. ст. 1300 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕА №168466 від 22.05.2001 року, видане на ім'я ОСОБА_2 на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в частині визначення частки спадщини, а саме щодо 1/2 частини права на земельну ділянку (пай), що знаходиться в СГВК «Прометей», який є правонаступником КСГП «Пальченське» Ківерцівського району Волинської області у розмірі 3,02 га. на місцевості.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, жителька АДРЕСА_2

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_2, жителька АДРЕСА_1

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_5, адреса: АДРЕСА_3

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька