Справа № 128/3264/17
УХВАЛА

03 грудня 2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., отримавши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору при розгляді заяви про роз'яснення рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.03.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права власності та скасування її державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області 12.11.2018 надійшла заява ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.03.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права власності та скасування її державної реєстрації.

Ухвалою суду від 15.11.2018 вищезазначену заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для сплати судового збору.

30.11.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, яке останній обгрунтовує тим, що він є безробітним, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, доказом чого є копія витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що 30.08.2018 внесено запис № 9006124 про припинення його як суб'єкта підпри ємницької діяльності.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Вимогами ст.8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК (в редакцій чинній до 15 грудня 2017 року) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

ОСОБА_1 не надано суду доказів наявності підстав, визначених ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення від сплати судового збору. Копія витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що 30.08.2018 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не є підтвердженням матеріального становища заявника на даний час.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (п.п. 4 п. 1 ч. 2) визначено, що за подання до суду заяви про роз'яснення судового рішення, які подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. Дана сума є незначною та її одноразова сплата як судового збору не призведе до скрутного матеріального становища заявника.

Таким чином, відсутні визначені законом підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

З урахуванням положень ст.136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір» є підстави для відмови у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п.53), відповідно до яких право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору при розгляді заяви про роз'яснення рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.03.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права власності та скасування її державної реєстрації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Бондаренко