ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1545/17 Номер провадження 22-ц/814/283/18Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді - доповідача Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Даценко В.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок зіткнення кількох джерел підвищеної небезпеки, франшизи, моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок зіткнення кількох джерел підвищеної небезпеки, франшизи, моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що 24.12.2016 року ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем FAW CA1011СARGO д.н.з. НОМЕР_1, належним ОСОБА_4, порушив ПДР України та допустив наїзд на стоячий автомобіль DAEWOO NEXIA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Окрім цього ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини, зсадини другого пальця лівої кісті, з приводу чого він звертався до приймального відділення Лубенської КЦМЛ.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно звіту №0102 від 20.02.2017 року, виготовленого оцінювачем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля DAEWOO NEXIA д.н.з. НОМЕР_2 в результаті пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, складає 55628 грн. 34 коп.

За виготовлення звіту позивачем сплачено 1250 гривень.

Оскільки ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4, позивач вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню на його користь франшиза в сумі 1000 гривень та витрати на послуги евакуатора в сумі 1200 гривень.

Крім цього, внаслідок ушкодження здоров'я у зв'язку з ДТП, був порушений його психічний стан та спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 1000 гривень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА».

За підрахунками позивача, ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» повинна була відшкодувати йому 57078 грн. 34 коп., з яких: 54628 грн. 34 коп. - матеріальний збиток за винятком франшизи, 1250 грн. - витрати на виготовлення звіту, 1200 грн. - витрати на послуги евакуатора.

Наприкінці травня 2017 року страховик перерахував на особистий рахунок позивача лише 35980 грн. Звернення позивача про додатковий огляд транспортного засобу та надання інформації про нараховане страхове відшкодування страховиком залишено без розгляду. За підрахунком позивача розмір несплаченої страховиком компенсації складає 21098,34 грн.

На підставі вищенаведеного, позивач просив стягнути з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на його користь 21098,34 грн. недосплаченого страхового відшкодування, витрати за послуги евакуатора та за виготовлення звіту оцінювача.

Також позивач просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 франшизу в сумі 1000 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати.

При цьому, не погодився з оцінкою матеріальних збитків страховиком та стверджує, що не підписував протокол огляду транспортного засобу, копія якого надана відповідачем, підпис у протоколі йому не належить, у зв'язку з чим наполягав на проведенні почеркознавчої експертизи. Не згоден з кількістю пошкоджень, зафіксованих у протоколі та сумою збитків, яку відшкодував страховик, у зв'язку з чим подавав заяву про проведення додаткового огляду, однак, його для участі в огляді не запросили та зауваження не врахували.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 серпня 2018 року позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок зіткнення кількох джерел підвищеної небезпеки, франшизи та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 18286 грн. 46 коп. та витрати на евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1200 гривень, а всього 19486 гривні 46 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 франшизу в сумі 1000 грн. 00 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 гривень.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання стягнення судових витрат.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_2 який у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що про час та місце проведення огляду транспортного засобу від 10.02.2017 року його повідомлено не було, про що свідчить відсутність підпису в протоколі. Відносно стягнення 1000 грн. як відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивач не надав доказів, у чому виразилася моральна шкода, яка була завдана йому.

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не подав.

Розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції у письмовому провадженні без виклику учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.12.2016 року близько 19 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, що мала місце в м. Лубни по вул. Монастирській за участю водія ОСОБА_2, який керуючи автомобілем FAW CA1011CARGO д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, допустив наїзд на стоячий на стоянці автомобіль DAEWOO NEXIA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказані обставини встановлені постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля FAW CA1011CARGO д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», що підтверджується полісом №АЕ/9176205, згідно якого страхова сума за заподіяну майну шкоду складає 100 000 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.ст. 29, 30 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п.34.1., 34.2., 34.3 ст.34 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судом було вірно встановлено і це підтверджено наявними у справі документами, що 26.12.2016 року ОСОБА_3 повідомив ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування. (а.с.9, 10).

31.05.2017 року ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» виплатило на користь ОСОБА_3 36341 грн. 88 коп. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.101)

Обґрунтовуючи правомірність такого розрахунку страхового відшкодування, ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» надало суду копії протоколу огляду транспортного засобу від 26.12.2016 року, звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу №57-D/27/2 від 12.02.2017 року, звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу №17-R/29/2 від 13.02.2017 року.

Відповідно до протоколів, представник ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» здійснив огляд транспортного засобу. При цьому в них міститься підпис від імені ОСОБА_3

В наступному на підставі цього протоколу відповідачем здійснено розрахунок страхового відшкодування.

Так, згідно звіту №57-D/27/2 від 12.02.2017 року, виготовленого ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» на замовлення ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» ринкова вартість автомобіля DAEWOO NEXIA на момент ДТП складає 87609,75 грн., а вартість відновлювального ремонту 122437 грн. 06 коп. (а.с.62-89).

На підставі цього ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» прийшла до висновку, що ремонт цього автомобіля є економічно необґрунтованим, а тому відповідно до ст. 30 Закону власнику необхідно відшкодувати різницю вартості транспортного засобу до та після ДТП.

Згідно звіту №17-R/29/2 від 13.02.2017 року, виготовленого на замовлення ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» ринкова вартість автомобіля DAEWOO NEXIA на дату оцінки складає 50257,87 грн. (а.с.93-101)

ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування: 87 609 грн. 75 коп. - 50 257 грн. 87 коп. - 1 000 грн. = 36 341 грн. 88 коп.

Позивач заперечував правильність проведення огляду автомобіля і розрахунку вартості його пошкодження та 23.01.2017 року письмово звернувся до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» щодо проведення додаткового огляду автомобіля (а.с. 11), який був проведений без його участі.

Відповідь на надану ним заяву від ТДВ «СК «ДОМІНАНТА» на його адресу не надходила, у зв'язку з чим він замовив незалежну оцінку розміру матеріального збитку, завданого його автомобілю у ПП ОСОБА_5, яким 20.02.2017 року на підставі проведеного 10.02.2017 року огляду транспортного засобу був складений звіт №0102 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля DAEWOO NEXIA д.н.з. НОМЕР_2, за яким вартість матеріального збитку, завданого вказаному автомобілю внаслідок ДТП, складає 55628,34 грн. (а.с.12-27). При цьому, експерт дійшов висновку про те, що оскільки вартість відновлювального ремонту складає 55628,34 грн., а ринкова вартість 89 782 грн.79 коп., застосування ст. 30 Закону та відшкодування різниці вартості транспортного засобу до та після ДТП є недоцільним, а тому в даному випадку відшкодуванню підлягають реальні збитки, завдані автомобілю.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що між сторонами існує спір щодо правильності визначення експертами позивача та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» характеру та ступеню пошкоджень автомобіля ОСОБА_3, на підставі чого їхні експерти склали свої висновки.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд першої інстанції врахував позицію позивача, який ставив під сумнів правильність складання ТДВ «СК «ДОМІНАНТА» протоколу огляду та звітів щодо оцінки пошкоджень автомобіля, посилаючись на те, що первісний (25.12.2016 року) та наступний (30.01.2017 року) огляди транспортного засобу були проведені за його відсутності. Відтак представник ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» самостійно визначив в протоколі пошкодження автомобіля. Зауваження ОСОБА_3 при цьому не були враховані.

Також позивач звернув увагу на те, що підпис в протоколі огляду та додаткового огляду транспортного засобу від його імені очевидно зроблено іншою особою, у зв'язку з чим наполягав на проведенні почеркознавчої експертизи.

Ухвалами Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.09.2017 року, 21.11. 2017 року, 22.01. 2018 року, 17.04.2018 року та 23 .05.2018 року, з метою перевірки достовірності наданих в якості доказів копій звітів оцінки транспортного засобу, виконаних на замовлення ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», протоколу огляду та додаткового огляду транспортного засобу, було витребувано у відповідача оригінали зазначених доказів (а.с.169, 195, 207, 233, 241).

Разом з тим, вказані ухвали не були виконані, оригінали відповідних доказів не надані.

Відповідно до ст.ст. 76, 78, 79, 81, 84 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

За умов, коли позивач заперечує достовірність протоколів огляду пошкодженого транспортного засобу, та, як наслідок, складених на їх підставі звітів оцінки матеріального збитку, а страховик відмовився надати оригінали вказаних документів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, суд не може вважати подані копії протоколів огляду транспортного засобу та звітів достовірними доказами у відповідності до ст.79 ЦПК України.

Твердження позивача ОСОБА_3 про те, що 26.12.2016 року та 23.01.2017 року він звернувся до страховика щодо проведення огляду його транспортного засобу, відповідачем ТДВ «СК «ДОМІНАНТА» не спростовані.

Отже, суд прийшов до вірного висновку про те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» належним чином виконало вимоги ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме щодо направлення свого представника, який в належний спосіб провів огляд транспортного засобу позивача, на підставі якого в подальшому було визначено розмір шкоди.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 правомірно скористався наданим йому ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правом та самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав належним та допустимим доказом на підтвердження розміру завданих матеріальних збитків Звіт про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля DAEWOO NEXIA д.н.з. НОМЕР_2, виготовлений експертом ОСОБА_5 на замовлення позивача.

Як вказувалося вище, за цим звітом вартість матеріального збитку, завданого вказаному автомобілю внаслідок ДТП, складає 55628,34 грн. (том № 1 а.с.12-27).

Обраховуючи розмір відшкодування, що підлягає стягненню на його користь, позивач стверджував, що страховик виплатив йому 35980 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» сплачено на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 36341,88 грн. за платіжним дорученням № 6430 від 31.05.2017 р. (том № 1 а.с.101).

Обчислення розміру відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача з ТДВ «СК «ДОМІНАНТА» у сумі 18286,46 гривень, проведено судом першої інстанції правильно шляхом віднімання від матеріального збитку у сумі 55628,34 грн. (згідно звіту №0102 від 20.02.2017 р.) розміру франшизи 1000 гривень, що не оспорюється сторонами по справі і не перевищує розміру, передбаченого ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А також віднявши від тієї суми розмір страхового відшкодування, виплаченого страховиком в сумі 36341,88 грн. за платіжним дорученням № 6430 від 31.05.2017 р.

Крім цього, судом першої інстанції у відповідності до ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обґрунтовано стягнуто зі страховика на користь позивача витрати на послуги з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1200 гривень, які були сплачені позивачем за рахунком - фактурою та квитанцією (том № 1 а.с.29, 30).

На підставі вірно встановлених обставин та системного аналізу правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» та обґрунтовано стягнув зі страховика несплачене страхове відшкодування в сумі 18286,46 гривень та 1200 гривень за евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи відповідача ОСОБА_2 у суді першої інстанції про те, що виконаний на замовлення позивача Звіт про оцінку матеріальних збитків не можна приймати до уваги, оскільки його не повідомили про відповідну оцінку та він не мав змоги бути присутнім під час його виконання, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 така участь відповідача під час огляду транспортного засобу не є обов'язковою, а забезпечується замовником в разі необхідності такого виклику.

З цих же підстав колегія суддів відхиляє аналогічні доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі.

Посилання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на недоведеність вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн., також не заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено в п. п. 3,5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі

незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі

інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з

оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність

причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача

та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в

якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я та пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля.

При визначенні розміру відшкодування, суд першої інстанції виходив з принципів розумності і справедливості; врахував ту обставину, що позивач переніс фізичний біль та страждання, які зазнав у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, яка виникла з вини відповідача ОСОБА_2, що підтверджується довідкою травматолога за № 3229 від 29.12.2016 р. (том № 1 а.с. 6).

Отже, заявлений позивачем та стягнутий судом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 розмір моральної шкоди відповідає характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та спричинених нею незручностей, а доводи апеляційної скарги щодо незгоди з рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Крім цього, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача 1000 гривень франшизи, що відповідає п.36.6 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З наданого трудового договору вбачається, що ФОП ОСОБА_4 прийняв на роботу завідувача складом ОСОБА_2 (а.с.160)

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася 24.12.2016 року у суботу, який відповідно до п.5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ФОП ОСОБА_4 є вихідним днем (а.с.157-159).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Жодних доказів про те, що в день вчинення ДТП ОСОБА_2 виконував трудові обов'язки, матеріали справи не містять, у зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову до роботодавця.

За таких обставин, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. На підставі вірно встановлених обставин, яким судом першої інстанції надано вірну правову оцінку.

Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя-доповідач Чумак О.В.

Судді: Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.