Дата документу 22.06.2018 Справа № 554/4817/17
Провадження №2/554/2667/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

головуючої судді Блажко І.О.

при секретарі Кучеренко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні ОСОБА_3 до комунального підприємства «Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління» Полтавської міської ради про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні та моральної шкоди , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП «ПП ШРБУ» ПМР про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні та моральної шкоди. В якому прохав: стягнути з КП «ПП ШРБУ» ПМР, на користь ОСОБА_3, компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільнені в сумі 390 345,10 грн. ; стягнути з КП «ПП ШРБУ» ПМР, на користь ОСОБА_3, моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_3, 05.05.2011 був прийнятий на роботу КП «ПП ШРБУ» ПМР на посаду майстра (наказ №64-к від 05.05.2011), за наказом №121-к від 01.09.2011 переведений на посаду начальника виробничої служби. За наказом в.о. керівника КП «ПП ШРБУ» ПМР №65 від 10.06.2013 ОСОБА_3, було звільнено з посади начальника виробничої служби за власним бажанням згідно п. 1 ст. 38 КЗпП України, про що було здійснено відповідний запис до трудової книжки. При звільнені йому не виплатили заробітну плату, також не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку як це вимагає ст.83 КЗпП України, розрахунку не було проведено по теперішній час. При звільненні йому було надано відомості про заробітну платну за березень, квітень, травень, червень 2013 року. З даних відомостей можна встановити, що за борговий період було нарахована заробітна плата : за березень 2013 в сумі 5520, 00 грн., за квітень 2013 - 5520, 00 грн., за травень 2013 - 5520, 00 грн., за червень 2013 - 1852,87 грн., а також компенсація за не використану відпустку 9316, 00 грн., всього 27 728,87 грн. Таким чином, в наказі №65 від 10.06.2013 про припинення трудового договору (контракту) та в відомостях про заробітну плату було зазначено, що компенсація за невикористану відпустку надається за період роботи: з 05.05.2011 по 05.05.2012 - 24 дні, з 05.05.2012 по 05.05.2013 - 24 дні, з 05.05.2013 по 10.06.2013 2 дні , всього 50 календарних днів. 05 жовтня 2016 року Октябрським районним судом міста Полтави було видано судовий наказ від 05.08.2016 про стягнення з КП «ПП ШРБУ» ПМР на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 27728,87 грн. за нараховану, але не сплачену суму заробітної плати та компенсацію за не використану відпустку. Даний судовий наказ набрав законної сили 28.09.2016, а виконаний в повному обсязі 18 травня 2017 року. Отже, згідно відомостей про заробітну платню за березень, квітень, травень, 2013 року заробітна плата нараховувалась в розмірі 5520,00 грн. Відповідно до листа Мінсоцполітики України No 9050/0/14-12/13 вiд 21.08.2012 "Прo розрахунoк норми тривалості робочого часу нa 2013 рік" у березні 2013 року встановлено 20 робочих днів, в квітні 2013 року 22 робочі дні, в травні 19 робочих днів (всього за три місяці 61 робочий день). Сума заробітної плати за три повних робочих місяця складає 15560, 00 грн. Для встановлення середньоденної заробітної плати необхідно - суму з/п за три повних робочих місяця (15560, 00) на загальну кількість робочих днів за три місяці (61) = 271,45 грн. на день (середньо денна заробітна плата). Час затримки з 10.06.2013 по 18.05.2017 (день остаточного розрахунку) становить 1438 днів, що дорівнює, тому 1438*271,45 = 390 345,10 грн. З розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день остаточного розрахунку заборгованості заробітної плати та компенсації становить 390 345,10 грн. З дня звільнення КП «ПП ШРБУ» ПМР на його неодноразові звернення щодо виплати заробітної плати, не виконувало свої зобовязання. В результаті несвоєчасної виплати належних коштів, він залишився без засобів на існування та не мав можливості утримувати сімю. У звязку з цим з боку відповідача мені було завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних хвилюваннях, і я вимушений був докласти додаткових зусиль для організації та відновлення попереднього стану, я оцінюю розмір грошового відшкодування за заподіяну мені моральну шкоду в розмірі - 10 000 грн.

08 лютого 2018 року ухвалою суду заяву КП «ПП ШРБУ» ПМР про поновлення строків та перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18.08.2017 у справі №554/4817/17 задоволено. Поновлено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення.

14 березня 2018 року ухвалою суду клопотання про виклик свідка задоволено, через що перенесено судове засідання.

12 квітня 2018 року ухвалою суду клопотання про виклик свідка задоволено, через що перенесено судове засідання.

26 квітня 2018 року ухвалою суду клопотання задоволені. Витребувано з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області документи. Витребувано з КП «ПП ШРБУ» ПМР докази. Піддано примусовому приводу в судове засідання свідка ОСОБА_4, через що відкладено розгляд справи.

В судовому засіданні представник позивача за ордером ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача КП «ПП ШРБУ» ПМР за дорученням ОСОБА_2 проти позову заперечувала у повному обсязі. Прохала відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог та прийняти до уваги міркування викладені у відзиві при винесенні рішення у цивільний справі. Посилаючись на те, що позовними вимогами ОСОБА_3 є не стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, яке регулюється ст. 117 КЗпП, а є компенсація за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Порядок нарахування та виплати компенсації регулюється ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати №159 від 21 лютого 2001 року. Зазначила, що не здійснення вчасного розрахунку з працівникамиКП «ПП ШРБУ» ПМР було зумовлено станом, в якому знаходилося підприємство внаслідок дій правоохоронних органів. Так, у листопаді 2011 року на підприємстві у звязку з розслідуванням кримінальної справи прокуратурою Київського району м. Полтави було здійснено виїмку документів, у тому числі, печатку, статутні документи, дозвільні (ліцензія) і реєстраційні документи на здійснення певних видів діяльності підприємства, без ніяких пояснень і надання належних документів на вчинення даних слідчих дій. Крім того, на рахунки КП «ПП ШРБУ» ПМР неодноразово накладалися арешти органами державної виконавчої служби внаслідок чого підприємство було позбавлено можливості розпоряджатися належними йому коштами. Прохала врахувати, не перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем з червня 2013 року, не виконання ним з вказаного часу роботи у звязку із здійсненням господарської діяльності. Відсутність вини зі сторони відповідача стосовно невиплати заробітної плати, заявлений розмір виплати, який у 15 разів перевищує розмір заборгованості із заробітної плати. Прохала астосувати принцип справедливості, співмірності та розумності. Щодо моральної шкоди: не зрозуміло, яку саме моральну шкоду було завдано відповідачу, в чому конкретно полягали страждання позивача та чим вони підтверджуються. ОСОБА_3 звільнився за власним бажанням, про що власноруч написав заяву. Вказаними діями він розраховував на те що в подальшому не буде отримувати заробітну плату від КП «ПП ШРБУ» ПМР. Окрім того, з 31.12.2013 по 23.03.2016 працював на підприємствах виконавчого комітету Полтавської міської ради та отримував заробітну плату. Жодними доказами не підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. На підставі вищевикладеного прохала в позові ОСОБА_3 відмовити, через відсутність вини зі сторони відповідача стосовно невиплати заробітної плати.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 05.05.2011 по 10.06.2013 працював на КП «ПП ШРБУ» ПМР, що підтверджується копією трудової книжки на ім'я ОСОБА_3. (а.с.7)

10 червня 2013 року ОСОБА_3 звільнений з КП «ПП ШРБУ» ПМРвідповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується : копією трудової книжки на ім'я ОСОБА_3, копією наказу №65 від 10.06.2013 про припинення трудового договору КП «ПП ШРБУ» ПМР(а.с.7-8)

Згідно зі ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно відомостей КП «ПП ШРБУ» ПМРнарахована заробітна плата за березень 2013 року в сумі 5520, 00 грн., за квітень 2013 року в сумі 5520, 00 грн., за травень 2013 року в сумі 5520, 00 грн., за червень 2013 року в сумі 1852,87 грн., а також компенсація за не використану відпустку 9316, 00 грн., всього 27 728,87 грн. (а.с.9-12)

05 серпня 2016 року Октябрським районним судом м. Полтави видано судовий наказ за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпусту з КП «ПП ШРБУ» ПМРв сумі 27 728.87 грн. Стягнуто з КП «ПП ШРБУ» ПМР (), на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 27728.87 грн. за нараховану, але не сплачену суму заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку. Судовий наказ набрав чинності (а.с.13).

Судовий наказ №554/6276/16-ц виконано у повному обсязі, борг перераховано на користь стягувача. Виконавче провадження №52676657 з примусового виконання судового наказу закінчено 30 травня 2017 року (а.с.23).

Таким чином, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 за березень 2013 року в сумі 5520, 00 грн., за квітень 2013 року - 5520 грн., за травень 2013 року - 5520, 00 грн., за червень 2013 року в сумі 1852,87 грн., виплачена КП «ПП ШРБУ» ПМР18 травня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно.

Відповідно до п.5 Постанови Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до абзацу 3 п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Оскільки позовними вимогами ОСОБА_3 є не стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, яке регулюється ст. 117 КЗпП України, а є компенсація за несвоєчасний розрахунок при звільненні, то в даному випадку неможливо застосувати вимоги ст. 117 КЗпП України. В зв»язку з чим підлягає застосуванню Порядок нарахування та виплати компенсації, котрий регулюється ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати №159 від 21 лютого 2001 року.

Відповідно до ЗУ „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 з наступними змінами передбачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, передбачено, що дія цього Положення поширюється на підприємства, установи та організації усіх форм власності і господарювання і застосовується в усіх випадках порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 зазначеного Положення передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

У даному випадку, сума компенсації за порушення строків виплати заробітної плати з урахуванням відповідних коефіцієнтів за кожний місяць затримки виплати заробітної плати складає: березень 2013 : 5520Х(0,00х0,10х0,0х9,9х9,3х0,0х0,4х0,2х0,5х0,20х9,9х100-100):100=55,20;квітень 2013:5520Х(0,10х0,0х9,9х9,3х0,0х0,4х0,2х0,5х0,20х9,9Х100-100):100=55,20;травень 2013:5520Х(0,0х9,9х9,3х0,0х0,4х0,2х0,5х0,20х9,9Х100-100):100=55,20;червень 2013:5520Х(9,9х9,3х0,0х0,4х0,2х0,5х0,20х9,9Х100-100):100=55,20.

Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню, складає (55,20х4) 220 грн. 80 коп.

Заперечення відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог через те, що вини відповідача у невиплаті сум, належних позивачеві при звільненні немає, так як рахунки та майно підприємства перебували під арештом суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

В даній цивільній справі правовідносини між позивачем та відповідачем розглядаються в площині працівник роботодавець, які стосуються гарантій на оплату праці працівника. При цьому, роботодавець не може в межах цих правовідносин обмежувати право працівника на отримання заробітної плати через наявність невиконаних зобовязань роботодавця перед третіми особами та у звязку з цим доводити відсутність підстав для стягнення коштів.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав».

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N1».

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права позивач мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи на момент звільнення.Відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнути з КП «ПП ШРБУ» ПМРна користь ОСОБА_3 компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільнені в сумі 220 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 237-1 КЗпП України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не довів факту того, що діями відповідача КП «ПП ШРБУ» ПМР йому завдана моральна шкода.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Також стягнути з КП «Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління» Полтавської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 704грн. 80 коп., від сплати якого звільнений при подачі позову позивач.

Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 247, 263, 350, 354 ЦПК України ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до комунального підприємства «Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління» Полтавської міської ради про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління» Полтавської міської ради, , м. Полтава, вулиця Баяна,17, на користь громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого м. Полтава, вулиця Зіньківська,44, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільнені в сумі 220 (двісті двадцять) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління» Полтавської міської ради, , м. Полтава, вулиця Баяна,17 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп..

Складання повного тексту рішення відкладено на 5 (п»ять) днів 26 червня 2018 року.

Позивач громадянин України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого м. Полтава, вулиця Зіньківська,44, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач - комунальне підприємство «Полтавське підрядне шляхове ремонтно-будівельне управління» Полтавської міської ради, , м. Полтава, вулиця Баяна,17.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Суддя І.О.Блажко