Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2575/18

Номер провадження: 2/511/967/18

"04" грудня 2018 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Ільяшук А. В. , розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Також позивачем подано клопотання про звільнення від слати судового збору, в звязку з тим, позивач перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір.

Даний позов подано з порушенням вимог чинного законодавства і має бути залишений без руху на підставі наступного.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" розяснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

П.34 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" розяснено, що усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК УРСР, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені

строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи з вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб), сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження ( для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків ( для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України ( якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В заяві позивачем не зазначено номер і серію паспорта позивача та відповідача, зареєстроване місце проживання відповідача.

Виходячи вимог п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Позивачем не надано жодного доказу того, що:

-відповідач дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивачем надана копія домової книги, з якої не вбачається, що відповідач дійсно зареєстрована за вищевказаною адресою);

-вселення відповідача в спірне житлове приміщення в установленому порядку;

-факт родинного звязку - не зрозуміло ким доводяться відповідач позивачу;

-чинення відповідачем перешкоди у користуванні позивача власністю;

-своєчасного попередження відповідача про необхідність звільнення з належного позивачу будинку та дані про отримання таких попереджень;

-до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.11.2018 року позивачем не додані письмові заяви сусідів;

-позивачем не надані докази, щодо неодноразових звернень позивача до відповідача, щодо зняття з реєстрації.

Крім того, виходячи з вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Частиною 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто звільнення від сплати судового збору є правом а не обов'язком суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану та відсутності грошових коштів для сплати судового збору, або доказів того, що позивач є особою, зазначеною у п.2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» предмет спору та заявлені позовні вимоги не стосуються захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю, підстав для звільнення від сплати судового збору не вбачається.

Позивачем надана виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного )хворого без дат, ніким не підписана. Також, позивачем надано до суду копію довідки щодо розміру пенсії за віком, який складає: з березня по серпень 2018 року 1668,18 грн.

Тому, самі по собі бездоказові посилання на скрутне матеріальне становище не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від 03.10.2017 року № 2147 VIII, в якому ставка для сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 704,80 грн.

Судовий збір у належному розмірі має бути сплачено за реквізитами:

Отримувач коштів: УК у Роздільнянському районі, ОСОБА_1 отримувача (ЄДРПОУ)-37958382, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ОСОБА_1 банку (МФО)-899998, Рахунок отримувача: 5381 ОСОБА_1 класифікації доходів бюджету:22030101, Призначення платежу: судовий збір, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, назва суду - Роздільнянський районний суд Одеської області.

Наведені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

Суддя, також, звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обовязку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Практикою ЄСПЛ визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб забезпечити дотримання п.1 ст.6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ закріплена і в п.37 рішення «Гуерін проти Франції» від 29.07.1998 року.

Керуючись ст.89,95 174-175,177,185 ЦПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше пяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3