241/2106/18
2/241/544/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 селищної ради Мангушського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє за довіреністю представник ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 селищної ради Мангушського району Донецької областіпро визнання за нею право власності на житловий будинок № 30 А по вул. Титова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області, загальною площею - 79,5 кв.м., житловою площею - 35,9 кв.м., як за спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 10.05.2011 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується їх свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 108.

10.05.2011 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

16.07.1975 року на підставі рішення Першотравневого районного ради депутатів трудящих № 241 ОСОБА_4 було видано свідоцтво на забудову, тобто дозвіл на будівництво, в зв'язку з чим їм було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами в смт. Ялта, по вул. Титова, 30а.

11.10.1989 року рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради народних депутатів (пункт 1 рішення), був затверджений акт приймання індивідуального житлового будівництва, збудованого ОСОБА_4, в п. Ялта по вул. Титова, д. 30А. А пунктом 2 цього ж рішення за ОСОБА_4 було оформлено право особистої власності на житловий будинок, як за главою колгоспного двору. Однак, свідоцтво про право власності в БТІ з невідомих обставин отримано не було, що підтверджується довідкою Мангушського БТІ про відсутність інформації щодо реєстрації права власності.

У встановлений законом термін ОСОБА_1 звернулася в Першотравневу державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, в зв'язку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина - позивачка, і їхні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь матері.

У вересні 2018 року позивачка звернулася до нотаріальної контори з питання видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок. Проте, нотаріус, вивчивши подані документи на майно, повідомила, що видати спадщину на підставі наявних документів неможливо в зв'язку з тим, що померлий при житті не отримав правовстановлюючий документ. У зв'язку з цим, нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 є тільки позивачка, інших спадкоємців не має, в зв'язку з цим до участі в справі в якості відповідача була залучена ОСОБА_3 селищна рада, так як земля розташована на її території.

Таким чином, не маючи іншої можливості захистити свої законні права та інтереси, позивачка була змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивачка та її представниця не зявилися, представницею ОСОБА_2 надано до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Мангушського району Донецької області в судове засідання не зявився, до суду від ОСОБА_3 селищної ради Мангушського району Донецької області надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно письмових матеріалів справи вбачається, що позивачкаОСОБА_1 (дівоче прізвище Гусарова)перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО №406869 від 19.10.1974 року (а.с.4).

Чоловік позивачки - ОСОБА_4помер 10.05.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №520761, виданим виконкомом ОСОБА_3 селищної ради Першотравневого району Донецької області (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами в смт. Ялта по вул. Титова, 30а. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі акту про відвід в натурі присадибної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 25.08.1975 року, свідоцтва про забудову садиби у сільських населених пунктах Української ССР та випискою з рішення ОСОБА_3 селищної ради народних депутатів від 11.10.1989 року, в якому зазначено про затвердження акту приймання індивідуального житлового будівництва, збудованого ОСОБА_4 в с. Ялта по вул. Титова, д. 30А, оформлення права особистої власності на житловий будинок за главою колгоспного двору та прохання Жданівського БТІ видати свідоцтво на житловий будинок в сел. Ялта по вул. Титова, 30а.

Однак, за життя спадкодавець з невідомих причин не зареєстрував право власності на житловий будинок відповідно до вимог діючого законодавства, що встановлено з довідки КП «Мангушське БТІ» №434 від 16.10.2018 року(а.с.9).

Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки звернулася до нотаріусу із відповідною заявою 12.07.2011 року, а діти спадкодавця відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки, що підтверджується довідкою Першотравневої державної нотаріальної контори №253/01-02 від 28.12.2011 року(а.с.11).

З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що замовником технічної інвентаризації значиться позивач, а загальна та житлова площі житлового будинку дійсно складають 79,5 кв.м. та 35,9 кв.м. відповідно(а.с.12-14).

На підставі звернення позивача до Мангушської державної нотаріальної контори було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 584/02-31 від 13.09.2018 року, вмотивовану тим, що заявницею нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не було надано документу, що підтверджує право власності на спадкове майно (а.с.10).

Відсутність у позивачки оригіналудокументу, що підтверджує право власності на спадкове майно є перешкодою у реєстрації права власності на вказане нерухоме майно.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи,яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено,що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_4набув право власності на вказаний житловий будинок № 30 А по вул. Титова в смт. Ялта, однак у встановленому законом порядку не зареєстрував це право.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею майна померлого чоловіка за законом, інших спадкоємців крім неї не має, проте вона позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216,1218, 1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: 87450, Донецька область, Мангушський район, смт. Ялта вул.. Титова, буд.30а, РНОКПП НОМЕР_1), в інтересах якої діє за довіреністю представник ОСОБА_2 (місцезнаходження: 87501 Донецька область м. Маріуполь вул. Карла - Лібкнехта, 65 кв.142) до ОСОБА_3 селищної ради Мангушського району Донецької області (розташованої за адресою: 87450 Донецька область Мангушський район смт. Ялта вул. Грецька 21, ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на житловий будинок № 30 А по вул. Титова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області, загальною площею - 79,5 кв.м., житловою площею - 35,9 кв.м., як за спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 10.05.2011 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко