ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/2654/17

провадження № 22-ц/781/877/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2018 року, суддя Гонтаренко Т.М., по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», "Правилами користування платіжною карткою" та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком договір.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Відповідно до кредитного договору,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбаченим вищезазначеним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250.00 грн. + 5% від суми позову.

Позивач зазначив, що оскільки відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, то утворилась заборгованість , що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Позивач просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 50864.83 грн. за кредитним договором № б/н від 08.08.2008 року, яка складається з 4582,45 грн. заборгованість за кредитом; 42822.38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3460.00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, судові витрати в розмірі 1600.00 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу в якій зазначила, що доводи викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими . Рішення суду першої інстанції постановлено відповідно до норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначено, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом , що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що 08.08.2008 року ОСОБА_1 уклала з Банком договір № б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ "Приватбанк" надав відповідачу кредит у розмірі 4600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою. На підставі вказаного договору відповідач отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки (а.с.6-13).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року її заборгованість перед банком склала 50864.83 грн. (а.с.4-5), що підтверджується розрахунок.

Отже, між сторонами виник спір щодо виконання зобов'язання за договором від 08.08.2008 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно умов договору (заяви) SAMDN500TC001033329 від 08.08.2008 року (довідка про умови кредитування) строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа (а.с.6-7).

Пунктом 6.9 «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с. 8-13) обумовлено, що у випадку виникнення заборгованості Утримувача по Картрахунку клієнт зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 08.08.2008 року, а також з виписки по картковому рахунку, заборгованість виникла в серпні 2008 року і не погашена до цього часу. Останній платіж за картрахунком ОСОБА_1 здійснено 02.04.2014 року. При цьому на вказану дату заборгованість по картрахунку складала 6505.61 грн. (а.с.4-5).

Відповідно до п.9.12 «Умов та правил надання банківських послуг», договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично проланговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Суд першої інстанції зазначив, що з розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що строк погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі (оскільки більше платежів не було) вже настав станом на 02.04.2014 року і позивач мав право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в повному обсязі, але цього не зробив.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з моменту чергового щомісячного прострочення сплати тіла кредиту - з 25.05.2014 року до моменту звернення банку з позовом 20.10.2017 року встановлений загальний трирічний строк позовної давності сплив, адже строк позовної давності більше не переривався (а.с. 53-59).

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції , що позов не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі зазначено , що суд першої інстанції не визначився з початком перебігу строку позовної давності , оскільки перебіг строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки. Зазначено , що відповідачем було отримано декілька карток , остання з яких із встановленим строком дії до 08.2016 року., відповідно перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом, 13.10.2017 року то відповідно строк позовної давності звернення до суду з позовом позивачем не порушений.

Апеляційний суд дійшов висновку , що доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2008 року ОСОБА_1 уклала з Банком договір № б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 4600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі вказаного договору відповідач отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки (а.с.6-13).

Згідно умов договору (заяви) SAMDN500TC001033329 від 08.08.2008 року (довідка про умови кредитування) строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа (а.с.6-7).

Пунктом 6.9 «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с. 8-13) обумовлено, що у випадку виникнення заборгованості Утримувача по Картрахунку клієнт зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за картрахунком ОСОБА_1 здійснено 02.04.2014 року, що підтверджується розрахунком.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України - перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку , що строк позовної давності починає відраховуватись виходячи із встановлених обставин справи з 02.04.2014 року, оскільки заборгованість по зобов'язанням на дану дату вже існувала і відповідач більше не здійснював ніяких платежів відповідно до умов кредитного договору і відповідно позивач мав право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в повному обсязі, але цього не зробив.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд Кіровоградської області, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2018 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено 02.07.2018року .

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: