Справа № 188/1417/18
Провадження № 2/188/653/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та виділення частини земельної ділянки зі спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частину земельної ділянки з земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:001:0502 площею 4,9300 га., що розташовано на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та виділити ОСОБА_1 належну йому 1/4 частину земельної ділянки з земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:001:0502 площею 4,9300 га., що розташовано на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, припинивши право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку з ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.02.2015 року померла його мати ОСОБА_3, у власності якої перебувала земельна ділянка кадастровий номер 123885900:02:001:0502 на території троїцької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №502 загальною площею 4,9300 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 028915 від 25.03.2002 року.

За життя ОСОБА_3, склала заповіт, посвідчений 21.10.2005 року Троїцькою сільською радою та зареєстрований в реєстрі за № 123, згідно з яким заповіла Відповідачці земельну ділянку, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 028915 від 25.03.2002 року .

Відповідачка спадщину прийняла за заповітом після смерті ОСОБА_3, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.08.2015 року зареєстроване в реєстрі за № 484, згідно з яким успадкувала 3/4 частки вищезазначеної земельної ділянки.

Позивач прийняв обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3, що складає 1/4 частку земельної ділянки шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки на дату смерті спадкодавця був непрацездатною особою у звязку з перебуванням на пенсії.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини земельної ділянки, відповідачка звернулася до суду з позовом про виділення її частки земельної ділянки в окремий обєкт нерухомості та припинення спільної часткової власності з позивачем. Як вбачається з рішення суду підставою для такого звернення стало не оформлення ОСОБА_1, свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та недосягнення між сторонами згоди щодо укладення угоди виділ часток.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року позов ОСОБА_2, задоволено частково, виділено позивачці її 3/4 частини, а саме 3,6975 га із земельної ділянки кадастровий номер 123885900:02:001:0502, зі спільної часткової власності, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_1

На даний час, згідно з витягом з Державного земельного кадастру відповідачка не виготовила землевпорядну документацію на виділену їй судом частку в окрему земельну ділянку, а дана земельна ділянка фактично не поділена на окремі земельні ділянки, тобто залишається у спільній частковій власності позивача та відповідача.

В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи від відповідача надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглянути у її відсутність, вважає, що предмет спору відсутній, оскільки вона оформила всі необхідні документи на свою земельну ділянку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 09.02.2015 року у віці 80 років. (а.с.11)

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 028915 від 25.03.2002 року встановлено, що ОСОБА_3 мала у приватній власності земельну ділянку площею 4,930 гектарів, яка розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. (а.с.9)

Відповідно до заяви про прийняття та видачу свідоцтва про свідоцтва про право на спадщину встановлено, що ОСОБА_1 прийняв частку у спадщині смерті ОСОБА_3, що складає 1/4 частку земельної ділянки розташованої на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області . (а.с.16).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є спадкоємцем 3/4 частини земельної ділянки площею 4.930 га згідно з планом розташованої на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0502. (а.с.14).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2018 року виданою державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки, яка розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлдівського районного суду Дніпропетровської області, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. (а.с.25).

У постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року (справа № 6-12цс13), міститься висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як роз'яснено у Пленумі Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки суд не вбачає винних дій відповідача у виникненні спору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, і.п.н НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частину земельної ділянки з земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:001:0502 площею 4,9300 га., що розташовано на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Виділити ОСОБА_1 належну йому 1/4 частину земельної ділянки з земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:001:0502 площею 4,9300 га., що розташовано на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, припинивши право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку з ОСОБА_2.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4