КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1567/2018
Справа № 754/256/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Київ, ухвалене у складі судді Бабко В.В. в м. Київ 23 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути із ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 105017,11 грн. та судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 10 вересня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Однак у порушення умов договору свої зобов'язання відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 30 листопада 2017 року має заборгованість в розмірі 105017,11 грн., з яких 8491,04 грн. - заборгованість за кредитом, 96526,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Київ від 23 липня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 8938,37 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Київ від 23 липня 2018 року в частині відмови в стягненні заборгованості з частини процентів, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов, в іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, виходив із того, що Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, відтак належними та допустимими доказами не підтверджено, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і саме ці умови мав на увазі відповідач. Із даними висновками він не погоджується, оскільки згідно анкети-заяви від 10 вересня 2011 року відповідач власноручним підписом засвідчив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами та зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Посилаючись на вимоги ст. 633 ЦК України щодо публічного договору, вказував, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутності договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

Вказував, що відповідач укладання чи не укладання кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов'язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, таким чином судом помилково відмовлено в частині позовних вимог.

Посилався на судову практику, а саме постанову Верховного Суду від 06 лютого 2018 року, справа № 755/2720/16-ц.

Зазначав, що оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Крім того, користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Позивачем в апеляційній скарзі заявлене клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом сторін), разом із тим, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, і позивачем в клопотанні про виклик сторін не зазначено причин необхідності їх виклику, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі тіла кредиту 8491,04 грн. та процентами за користування кредитом в розмірі 447,33 грн., суд першої інстанції виходив із того, що 10 вересня 2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н від 10 вересня 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його використання та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань.

В даній частині рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Апеляційний суд враховує, що відповідач був обізнаний із наявністю даного рішення, одержав копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження, однак рішення суду не оскаржив та відзиву на апеляційну скаргу не подав, відтак визнав обставини, встановлені судом першої інстанції щодо укладення та умов кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції встановив, що дані вимоги є недоведеними, позивачем не обґрунтовано та не доведено розмір такої заборгованості.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що на а. с. 10 міститься копія анкети-заява ОСОБА_4 від 10 вересня 2011 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Своїм підписом в анкеті-заяви ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомив і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, якій були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщена на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

В нижній частині анкети-заяви клієнту запропоновано оформити на своє ім'я: платіжна картка «Кредитка «Універсальна», пенсійна карта, дебетова особиста картка, зарплатна картка, картка Gold, Ощадкнижка (депозит), ідентифікація з паспортом, із яких ОСОБА_4 обрано платіжну картку «Кредитка «Універсальна», однак поле бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою не заповнено.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог в частині оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у

листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між сторонами кредитний договір.

Зі змісту Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду по договору SAMDN1878, ОСОБА_4, базова процентна ставка в місяць становить 3 %, розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а. с. 11).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 30 листопада 2017 року за відповідачем рахується заборгованість, яка складається з 8491,04 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 96526,07 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками, з яких 447,33 грн. - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість, 96078,74 грн. - залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість.

Так, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: 36 %, 30 %, 34,8 %, 43,2 % (а. с. 7 - 8).

Таке нарахування не відповідає базовій процентній ставці - 3 % в місяць, що діяла на момент укладення договору (а. с. 11).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Із цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, і що користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку.

Апеляційний суд враховує, що надані позивачем докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при частковому задоволенні позову.

Виходячи із вищевикладеного, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що такі Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, а отже в задоволенні вимоги про залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість в розмірі 96076,74 грн. правомірно відмовлено.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідач укладання чи неукладення кредитного договору не оспорював і розрахунок заборгованості не спростував, оскільки саме на позивача покладається доведення обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, а подання заперечень проти вимог позивача є правом, а не обов'язком відповідача, і відсутність таких заперечень сама по собі не свідчить про визнання ним позову або наявність підстав для його задоволення судом.

Посиланню позивача в апеляційній скарзі на судову практику, викладену в постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2018 року по справі № 755/2720/16-ц, провадження 61-1411св18, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки стосуються інших встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Київ від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :