Справа №442/6363/18
Провадження №2/442/2112/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несплачені аліменти та про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обгрунтування якого покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 2-1868/2009 від 18 вересня 2009р., вирішено стягувати із ОСОБА_3. 05.01. і979р.н., аліменти в її користь на утримання сина ОСОБА_4, 09.12.2007р.н. та сина ОСОБА_5, 07.03.2006р.н., в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 травня 2009р. і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 20 жовтня 2009р. судом першої інстанції видано виконавчий лист №2-1868/2009р., який разом із відповідною завою подано на примусове виконання у ВДВС Дрогобицького МРУЮ.

09 грудня 2009р. державним виконавцем Баб»як Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №16296178 із примусового виконання виконавчого листа №2-1868/2009р. На даний час виконавче провадження ВП №16296178 із примусового виконання виконавчого листа №2-1868/2009р., перебуває на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області.

Однак, з 20 травня 2009р., тобто з дня, починаючи від якого судом призначено стягувати аліменти із відповідача, до цього часу, відповідачем ОСОБА_3 сплачено їй аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у загальній сумі лише 18000 (вісімнадцять тисяч)гривень 00коп.

Загальна сума заборгованості зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №2-1868/2009р. станом на 01 липня 2018р. становила 83746 (вісімдесят три тисячі сімсот сорок шість)гривень 49коп., що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах №09-13/В-8/14481 від 02 липня 2018р., здійсненого старшим державним виконавцем Дрогобицького МРВДВС ГТУЮ у Львівській області Фурдигою В.О.

На даний час сума заборгованості із сплати аліментів, які повинен сплатити їй відповідач на утримання їхніх спільних дітей відповідно до вищезазначеного виконавчого листа №2-1868/2009р. є ще більшою.

Наявність такої значної суми заборгованості у відповідача ОСОБА_3 із сплати аліментів у користь позивача свідчить про ряд протиправних дій (бездіяльності) відповідача, внаслідок чого грубо порушуються не тільки її законні права та інтереси, а й законні права та інтереси їхніх спільних із відповідачем синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на утримання та забезпечення яких ці аліменти присуджені до стягнення судом.

Крім цього, з дня винесення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області рішення про стягнення аліментів із відповідача у її користь по даний час змінилося багато суттєвих обставин справи, в тому числі змінилися обставини щодо її майнового (матеріального) стану у звязку із знеціненням національної валюти по відношенню до іноземних валют, а також у звязку із різким підвищенням цін на основні товари та послуги (у звязку із інфляцією). Також, Законом збільшено гарантований мінімум аліментів, що повинні стягуватись на одну дитину, - з 30% прожиткового мінімуму до 50%. Саме ці наведені вище обставини змушують її звернутися з даним позовом в суд.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в дане судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України «Захист цивільних прав та інтересів судом», а згідно частини 2 цієї ж статті визначено способи захисту цих цивільних прав та інтересів. При цьому, статтею 20 Цивільного кодексу України «Здійснення права на захист» визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд; нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 10 статті 7 Сімейного кодексу України «Загальні засади регулювання сімейних відносин» встановлено, що кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 1 Цивільного процесуального кодексу України «Призначення Цивільного процесуального кодексу України» Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Статтею 2 ЦПК України «Завдання та основні засади цивільного судочинства» встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України «Право на звернення до суду за захистом» кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України «Способи захисту, які застосовуються судом» передбачено, що 1. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином виходячи із наведених вище положень, позивач правомірно звернулася з даним позовом в суд.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками: ОСОБА_8 - 09.12.2007р.н. та ОСОБА_7 - 07.03.2006р.н. (а.с. 17, 18)

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2009 року у справі №2-1868/2009 вирішено стягувати з ОСОБА_3, 1979р.н. в користь ОСОБА_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 09.12.2007р.н. та сина ОСОБА_5 07.03.2006р.н. в розмірі 1/3 зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2009 року і до досягненнями дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду 20 жовтня 2009р. судом першої інстанції видано виконавчий лист №2-1868/2009р., який пред»явлено до виконання у ВДВС Дрогобицького МРУЮ. (а.с. 10)

09 грудня 2009р. державним виконавцем Баб»як Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №16296178 із примусового виконання виконавчого листа №2-1868/2009р. (а.с. 11).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 09-13/В-8/14481 від 02.07.2018 за виконавчим листом №2-1868/2009, виданим 20.10.2009 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, станом на 01.07.2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 83746,49 грн. (а.с. 12-16)

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень абзацу 1 частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України «Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину» передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості

Враховуючи вищенаведене та керуючись Постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц ОСОБА_10 Верховного Суду, суд приходить до переконання, що розмір пені по несплаті аліментів по виконавчому листі № 2-1868/2009 за період з 20.05.2009р. по 03.09.2018р. становить 83660,01 грн., а тому позов в цій частині підставний та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема суд враховує ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини.

Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітніми дітьми (сином та дочкою), перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них.

Згідно ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходяться неповнолітні діти, а також те, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2009 роком (коли було ухвалено первісне рішення про призначення аліментів) неодноразово змінювалася, суд вважає слушним покликання позивачки на те, що їй важко повноцінно утримувати дітей. Позивач несе інші витрати повязані з фізичним, духовним та моральним розвитком дітей, а тому з врахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання, що розмір стягуваних аліментів слід змінити.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3, 05.01.1979р.н., в користь ОСОБА_2, 21.02.1985р.н., РНОКПП: НОМЕР_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2009р. у цивільній справі №2-1868/2009 за період з 20.05.2009р. по 03.09.2018р. у розмірі 83660 (вісімдесят три тисячі шістсот шістдесят) гривень 01коп.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3, за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2009р. по цивільній справі №2-1868/2009р., та стягувати з ОСОБА_3, 05.01.1979р.н., в користь ОСОБА_2, 21.02.1985р.н., РНОКПП:НОМЕР_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 - 09.12.2007р.н. та сина ОСОБА_5 - 07.03.2006р.н. у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину відповідно щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Аліменти слід стягувати з моменту набрання чинності даним рішенням і до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист № 2-1868/2009 виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення суду від 18 вересня 2009 року, після його виконання повернути в суд.

Стягнути з ОСОБА_3 704,80 гривень судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2018 року

Суддя О.В. Крамар