Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П. розглянувши, за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 квітня 1978 року на підставі ордеру НОМЕР_2 її дідусеві ОСОБА_4 було надано у користування трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1. У вказаному ордері на жиле приміщення також був вписаний і її батько - ОСОБА_5, який входив в склад сім'ї основного наймача. З 17 березня 1992 року, тобто з самого народження, вона також зареєстрована у вказаній квартирі та постійно в ній проживає, оскільки входить в склад сім'ї основного наймача. Загалом у вказаній квартирі станом на момент подачі позову зареєстровано три особи: вона, її мати - ОСОБА_3 та її сестра - ОСОБА_2 Фактично станом на сьогоднішній день у вказаній квартирі проживає тільки вона та її мати. Відповідачка в квартирі не проживає. Так, з початку серпня 2017 року відповідачка фактично припинила проживання у зазначеній квартирі, тобто не проживає в ній майже рік. Будь-яких витрат на утримання квартири відповідачка не несе. В квартирі не з'являється, квартирою не цікавиться, речей відповідачки в квартирі немає. Відповідачка добровільно, без будь-яких пояснень покинула вказане житло. Вона та її мати несуть витрати по утриманню житла, сплачують квитанції на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, утримують за власні кошти житло в належному стані.

09 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем, третьою особою ОСОБА_6 не було отримано, а конверт разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивачем копію ухвали суду про відкриття провадження було отримано 29 жовтня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Третій особі Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в місті Києві копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками було вручено 17 жовтня 2018 року, про що також свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідач не скористався правом подання відзиву. Третя особа Центр надання адміністративних послуг в особі Дніпровської районної державної адміністрації в місті Києві подала до суду відзив на позовну заяву, в якому розглядати справу у відсутність представника Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки вказаними позовними вимогами не порушуються права адміністрації та прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно ордеру серії НОМЕР_2 від 28 квітня 1978 року виконавчим комітетом Печерської районної ради народних депутатів міста Києва (з урахуванням виправлень посвідчених Комунальним концерном «Центр комунального сервісу») ОСОБА_4 було надано право на зайняття трьох кімнат загальною житловою площею 42, 23 кв. м. АДРЕСА_1. Ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Печерської районної ради народних депутатів від 24 квітня 1978 року №194/8. Склад сім'ї квартиронаймача: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 вересня 2011 року №385 «Про зміну договорів найму жилих приміщень» дозволено Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва змінити договір найму трикімнатної квартири АДРЕСА_1, та укласти його з ОСОБА_2, складом сім'ї з трьох осіб: вона - ОСОБА_2, сестра - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_3, у зв'язку із вибуттям квартиронаймача ОСОБА_4 на інше місце проживання із зняттям його з реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 28 березня 2018 року №103/ОП/О-363 відмовлено в переоформленні на позивача особового рахунку за адресою: квартира АДРЕСА_1, та повідомлено про можливість переоформлення особового рахунку у разі визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Згідно довідки КП «Центр комунального сервісу» від 04 квітня 2018 року про нарахування та сплату по особовому рахунку НОМЕР_3 (НОМЕР_1) за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року станом на кінець березня 2018 року за квартирою АДРЕСА_1 наявна заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг 13 503 грн. 80 коп.

Згідно із інформацією, наданою на запит суду, за відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» місце проживання відповідача ОСОБА_2, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1.

Актами від 22 лютого 2018 року, від 23 березня 2018 року, від 18 липня 2018 року та від 21 серпня 2018 року, складеним за участі сусідів позивача - мешканців будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_10, ОСОБА_11 та затверджених директором ЖЕД № 405, підтверджено відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання (АДРЕСА_1) за період з серпня 2017 року по дати складення акту відповідно.

Згідно із листом від 03 квітня 2018 року Дніпровського управління поліції Головного управління у м. Києві Національної поліції України, відповідач у період з 01 січня 2017 року по дату складення відповіді із заявами щодо перешкоджання її доступу до вказаної вище квартири не зверталася.

Статтею 71 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В ході розгляду даної справи, на підставі належних, допустимих та достовірних доказів судом встановлено, що відповідач у строк понад шість місяців не проживає в житловому приміщенні.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Разом із тим, у частині 2 статті 8 Конвенції визначено підстави, за яких втручання держави у використання особою права на житло, захищеного даною статтею, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися «в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни», для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

У постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 Пленум Верховного Суду України підкреслив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

В ході розгляду даної справи відповідачем не надано доказів того, що існували поважні причини його відсутності в житловому приміщенні у строк протягом більше шести місяців. Не містять матеріали справи також і будь - яких доказів того, що позивач або члени його сім'ї перешкоджали відповідачу у користуванні житловим приміщенням, або ж доказів наявності підстав для збереження житлового приміщення за наймачем протягом більш тривалого періоду, передбачених пунктами 1 - 7 частини 3 статті 71 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні за змістом положення встановлено і в частині 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, згідно із якою суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є належним чином доведеними позивачем та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позову у повному обсязі, судові витрати із сплати судового збору у розмірі 704,80 гривень покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 374 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: