Справа № 301/2614/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року (головуючий суддя Маркович І.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа: Мукачівська місцева прокуратура про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати, посилаючись на те, що між ним та ФОП ОСОБА_2 був укладений трудовий договір від 29.09.2017, згідно якого позивача прийнято на посаду водія.

При цьому, згідно Договору про виконання робіт від 29.09.2017, укладеного між ТОВ «Інтер-Карго Драйв» та ОСОБА_1, останній був прийнятий на випробувальний термін для виконання робіт щодо керування транспортними засобами категорії №3 на період із 29.09.2017 до 28.11.2017. Робота мала бути прийнята повіреним у справах фірми ТОВ «Інтер-Карго Драйв» - ОСОБА_2.

Зазначав, що ФОП ОСОБА_2 в усній формі зобов'язався виплатити позивачу добові витрати в розмірі 40,00 доларів США.

Вказував, що договори не є розірваними, однак ФОП ОСОБА_2 не здійснив із позивачем розрахунок по заробітній платі.

Посилаючись на дані обставини, просив: - здійснити розрахунок та добровільно виплатити ОСОБА_1 згідно трудового договору (безстрокового) від 29.09.2017, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_2, заробітну плату в розмірі мінімальної, встановленої в Україні на 2017р., в розмірі 3200 грн. за кожен місяць затримки по день фактичного розрахунку; - здійснити розрахунок та добровільно виплатити ОСОБА_1 відповідно до Договору про виконання робіт між ТОВ «Інтер-Карго Драйв», в особі ОСОБА_2, та позивачем, укладеного 29.09.2017, заробітну плату в розмірі мінімальної, встановленої в Чеській Республіці на 2017 рік еквівалентну 11000 чеських крон за кожний місяць затримки по день фактичного розрахунку; - виплатити ОСОБА_1 добові витрати в розмірі 40 доларів США за період перебування в Російській Федерації; - відшкодувати ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8740 руб. за харчування.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 30.05.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що ФОП ОСОБА_2 повинен був видати наказ про прийняття на роботу позивача та повідомити відповідний орган виконавчої влади про прийняття працівника на роботу, однак не зробив цього; ОСОБА_1 приступив до роботи згідно Договору про виконання робіт від 29.09.2017, укладеного між ТОВ «Інтер-Карго Драйв» та позивачем, що стверджується Підтвердженням про діяльність, наданого ТОВ «Інтер-Карго Драйв».

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ФОП ОСОБА_2 вказував, що трудові відносини між сторонами не існували, не видавався наказ про прийняття позивача на роботу чи про звільнення; не було повідомлено про прийняття працівника на роботу центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а відтак і не було допущено позивача до роботи у ФОП ОСОБА_2 Крім цього, позивач на роботу не з'явився та не приступив до виконання трудових обов'язків у ФОП ОСОБА_2 Просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянта та відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч.1 ст. 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, незалежно від наявності самого по собі трудового договору у вигляді окремого документу, трудовий договір можна вважати укладеним, якщо працівник приймається на роботу згідно наказу чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Лише у цьому випадку вимоги ч. 3 ст. 24 КЗПП можна визнати виконаними, а працівника може бути допущено до роботи.

На обґрунтування наявності між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудових відносин позивач вказував на наявний у матеріалах трудовий договір від 29.09. 2017, сторонами якого є роботодавець ФОП ОСОБА_2 та працівник ОСОБА_3

Однак даний трудовий договір не був належним чином зареєстрований в податкових органах та в Управлінні ПФУ.

Наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 роботодавцем ФОП ОСОБА_4 не видавався. Позивача не було фактично допущено до роботи у ФОП ОСОБА_4

ФОП ОСОБА_4 не здійснював повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Без дотримання ч. 3 ст. 24 КЗПП не можна визнати виконаними вимоги закону щодо укладення трудового договору та виникнення у працівника ОСОБА_1 права бути допущеним до роботи.

Крім цього, Управлінням держпраці у Закарпатській області було проведено перевірку наявності трудових відносин між сторонами, в результаті якої було складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, №ЗК 106/219 АВ від 16.04.2018.

Цим актом встановлено, що ОСОБА_1 виконував роботу як працівник чеської фірми «Інтер Карго Драйв», що підтверджується наданими для перевірки документами, в тому числі тими, які були надані самим заявником ОСОБА_1 (міжнародна товарно-транспортна накладна, карта тахографа, копія протоколу про адміністративне правопорушення від 13.10.2017, копія протоколу про затримання транспортного засобу від 13.10.2017). Документів, які б свідчили про існуючі трудові відносини між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - наказ про прийняття на роботу, повідомлення Фіскальної служби, табель обліку робочого часу, відомості про нарахування та виплати заробітної плати, їх тривалість - не встановлено та не надано.

В Акті інспекційного відвідування зроблено висновок, що ОСОБА_1 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 не перебував, будь-які належні докази таких трудових відносин відсутні.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не довів виникнення трудових відносин між ним та ФОП ОСОБА_2 є вірним, оскільки належним чином трудовий договір укладений не був, наказ про прийняття на роботу виданий не був, а позивач ОСОБА_1 не приступив до виконання трудових обов'язків у ФОП ОСОБА_2 та не надав доказів, що він виконував будь-яку роботу

Щодо тверджень скаржника стосовно наявності Договору про виконання робіт, укладеного 29.09.2017 між ТОВ «Інтер-Карго Драйв» та ОСОБА_1 - слід вказати наступне.

За вказаним договором ОСОБА_1 був прийнятий ТОВ «Інтер-Карго Драйв» на випробувальний термін для виконання робіт щодо керування транспортними засобами категорії №3 на період із 29.09.2017 до 28.11.2017. Робота мала бути прийнята повіреним у справах фірми ТОВ «Інтер-Карго Драйв» - ОСОБА_2.

Однак такий договір не підтверджує наявність трудових відносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки правовідносини за таким договором виникли між ТОВ «Інтер-Карго Драйв» та ОСОБА_1

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, в грошовому виражені, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Оскільки позивач не довів наявності трудових відносин між ним та ФОП ОСОБА_2, позов про стягнення невиплаченої заробітної плати не підлягає до задоволення.

Крім того, заявляючи вимогу про здійснення розрахунку та виплати позивачу заробітної плати відповідно до Договору про виконання робіт між ТОВ «Інтер-Карго Драйв», укладеного 29.09.2017, відповідачем у справі було визначено лише ОСОБА_2. Проте ОСОБА_2, якого було визначено у вказаному договорі як особу, що прийме роботу як повірений у справах фірми, не є відповідальним за проведення розрахунків між сторонами договору.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком місцевого суду про відмову у задоволені позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуюча:

Судді: