Справа № 755/8209/17
"06" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарі: Томіленко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києвау порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач звернувся з позовом до Відповідача ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 483 286,32 грн. (чотириста вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят шість гривень тридцять дві копійки) та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень нуль копійок).
Мотивуючи вимоги тим, що 14 квітня 2014 р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав під розписку від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 18 348 доларів США, та зобов'язався повернути борг у строк до 23 травня 2014 року.
Разом з тим, відповідач порушив свої зобов'язання за вказаним договором.
На день подання позову до суду сума позики, у перерахунку за курсом Національного банку України, складає 483286,32 грн. (чотириста вісмдесят три тисячі двісті вісімдесят шість гривень тридцять дві копійки).
Також, Позивач просить стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень), оскільки вважає, що в результаті невиконання відповідачем умов укладеного між ними договору, він зазнав душевних страждань.
Враховуючи, що досудове врегулювання спору виявилось не можливим, представник позивача просить суд про задоволення позову.
У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився повторно, про поважність причин неявки суду не повідомив. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подав.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Як убачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 14 квітня 2014р. між сторонами було укладено договір позики, доказом чого є розписка від 14.04.2014р. З тексту розписки убачається, що Позивач передав Відповідачу, а останній отримав від Позивача грошові кошти в сумі 18 348 (вісімнадцять тисяч триста сорок вісім) доларів США, які Відповідач зобов'язувалася повернути в строк до 23 травня 2014р., однак не повернув.
Таким чином, суд прийшов до висновку , що між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами якого позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов»язався повернути отримані кошти у строк, визначений умовами договору, що підтверджується умовами вказаного договору, засвідченим розпискою.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
У судовому засіданні представник позивача повідомив, що відповідач грошових коштів за вказаним договором не повернув.
Відповідно до ч. 2,3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача що наявності перед ним боргу у розмірі 18 348 доларів США суду не надав. Відзиву на позов не направив, чим розпорядився наданими йому процесуальними правами на власний розсуд.
Як зазначає Верховний Суд України у постановах від 18.03.2013 року № 6-63цс13 та від 11.11.2015 року справа № 6-1967цс15, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
За договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором.
Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.
Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривні.
Позивач просить стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 483 286,32 грн., (чотириста вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят шість гривень тридцять дві копійки) що еквівалентно по курсу НБУ 18 348,00 доларів США
Оскільки ОСОБА_2 порушив взяті зобов'язання встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості у матеріалах справи не має, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за розпискою від 14.04.2014 року у розмірі 483 286,32 грн.
Що стосується стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінює у 100000,00 грн.(сто тисяч гривень) , то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, як безпідставні з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної ( не майнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що Позивачем не надано жодного доказу спричинення йому Відповідачем моральної шкоди, яку Позивач просить відшкодувати на його користь.
На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази суд прийшов до висновку про не доведення в судовому засіданні вимог про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 4832,86 грн.
Керуючись ст. ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст.ст. 525, 526, 545, 610, 612, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 483 286,32 грн. та 4 832,86 грн. судового збору, а всього (чотириста вісімдесят вісім тисяч сто дев'ятнадцять) 18 грн.
В іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.О.Астахова