Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
КратаВ. І., Антоненко Н. О.,
14 листопада 2018 року
справа № 308/7960/15-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Журавель В. І.(суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І. касаційну скаргу ОСОБА_6 залишив без задоволення, а рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року в оскарженій частині без змін.
Не можемо погодитися із цим рішенням колегії суддів з таких мотивів.
1. Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
2. Суди при розгляді справи встановили, що інженером-землевпорядником Оноківської сільської ради Ужгородського району Видишом Б. Р. до Ужгородського міськрайонного суду подано письмове заперечення на позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_8 до Оноківської сільської ради про визнання недійсним рішення.
У вказаному запереченні землевпорядник Оноківської сільської ради Видиш Б. Р. зазначив інформацію:
«1. Крім того ПП ОСОБА_8 самовільно добудував без відповідних документів складське приміщення;
2. З квітня по липень місяць 2007 року ПП ОСОБА_8 знову не виготовляє відповідних документів відводу земельної ділянки;
3. Протягом даного періоду на ПП ОСОБА_6 знову посипались скарги та нарікання громадян про порушення громадського порядку молоддю на його торговій точці у вечірній та нічний час, створення галасу, дебоширство, бійки п'яних осіб, скупчення біля грального автомата (установленого самовільно) та випадки ДТП з каліцтвом громадян і смертельними випадками (загинули гр. ОСОБА_9, ОСОБА_10), антисанітарні умови - звалка мусора, несвоєчасне прибирання площадки, відсутність туалету;
4. станом на сьогоднішній день ПП ОСОБА_6 рішення господарського суду Закарпатської області від 18 жовтня 2010 року про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не виконано. ПП ОСОБА_6 продовжує займатися підприємницькою діяльністю».
3. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано недостовірною оспорювану інформацію. Зобов'язано Оноківську сільську раду та Видиша Б. Р. спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення рішення суду по даній справі на дошку оголошень, яка знаходиться в приміщенні Оноківської сільської ради, строком на один місяць. Стягнуто з Оноківської сільської ради на користь ОСОБА_6 5 000 грн моральної шкоди.
3.1. Рішення суду мотивоване тим, що інформація, яку суд першої інстанції визнав недостовірною, була викладена Оноківською сільською радою у своєму запереченні на позов, тобто, була доведена до відома конкретних людей, які брали участь у розгляді цієї цивільної справи.
4. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року в частині стягнення з Оноківської сільської ради на користь ОСОБА_6 5 000 грн моральної шкоди скасоване та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги в цій частині ОСОБА_6 відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
4.1. Аналіз змісту рішення апеляційного суду свідчить, що в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції переглядалося лише в частині стягнення моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.
5. У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.
5.1. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.
6. Суд першої інстанції при задоволенні позову вказав: «В силу вимог частини третьої 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.
В ході судового розгляду відповідачами не доведено та не надано жодного доказу який би підтверджував інформацію відносно позивача, яка викладена інженером - землевпорядником Видиш Б.Р. в поданому до Ужгородського міськрайонного суду (судді Микуляку П.П.) письмовому запереченні на позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_8 до Оноківської сільської ради про визнання недійсним рішення.
Отже враховуючи наведене, а також те що відповідачами не доведена та не підтверджена належними доказами інформація викладена інженером - землевпорядником Оноківської сільської ради Ужгородського району Видиш Б.Р. відносно позивача в поданому до Ужгородського міськрайонного суду (судді Микуляку П.П.) письмовому запереченні на позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_8 до Оноківської сільської ради про визнання недійсним рішення, тому в силу ч.3 ст.277 ЦК України, суд визнає вказану інформацію недостовірною і такою, що не відповідає дійсності».
6.1. Проте частина третя статті 277 ЦК України виключена на підставі Закону № 1170-VII від 27 березня 2014 року і не може поширюватися на спірні відносини.
7. Згідно пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.
8. Аналіз змісту рішення суду першої інстанції свідчить, що суд не перевіряв оспорювану інформацію на предмет чи підпадає вона під передбачені виключення, а саме - чи була ця інформація визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. І, як наслідком, чи може бути ця інформація взагалі предметом розгляду за цим позовом.
9. За таких обставин суду касаційної інстанції слід було вказати про вихід за межі доводів та вимог касаційної скарги, касаційну скаргу задовольнити частково, скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Суддя В. І. Крат