Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 332/4201/16-ц

провадження № 61-16626св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна в. м., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач за первинним позовом - публічне акціонерне товариство «Актабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

представник позивача за первинним позовом - ОСОБА_2,

відповідач за первинним позовом - ОСОБА_3,

представник відповідача за первинним позовом - ОСОБА_4,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3,

представник позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство «Актабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

представник відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - адвокатом ОСОБА_4, на постанову апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Полякова О. З., Онищенка Е. А., Кухаря С. В. від 31 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Актабанк» (далі - ПАТ «Актабанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 12 березня 2013 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала грошові кошти у сумі 50 000 грн зі сплатою 0,01 % річних, з кінцевим строком повернення - 11 березня 2018 року. Крім того, умовами кредитного договору позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 1000 грн, що розраховується як 2 % від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань, внаслідок чого станом на 18 жовтня 2016 року утворилась заборгованість, банк просив стягнути з останньої 45 859 грн 66 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 34 169 грн 45 коп.; по відсоткам - 7 грн 76 коп., штраф - 1 750 грн та комісія за обслуговування кредиту 9 932 грн 45 коп.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати недійсним пункт 2.1.2 кредитної угоди №/Т/973809 від 12 березня 2013 року, посилаючись на те, що зазначений у кредитному договорі обов'язок сплачувати додаткову комісію в сумі 1200 грн є таким, що суперечить нормам діючого законодавства, є несправедливою умовою договору щодо споживача відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому є недійсним з моменту його укладання.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року позов ПАТ «Актабанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Актабанк» штраф в сумі 1750 грн. В іншій частині позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним пункт 2.1.2 кредитної угоди № /Т/973809 від 12 березня 2013 року, укладеної між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_3, виходив з того, що умови кредитного договору щодо сплати позичальником на користь банку комісії за обслуговування кредиту є несправедливими та такими, що суперечать нормам ЦК України, у зв'язку із чим дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення первинного позову банку та стягнення з відповідача лише штрафу в сумі 1750 грн.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Актабанк» задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованості за тілом кредиту та відсотків скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов ПАТ «Актабанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 34 169 грн 45 коп. та заборгованість по відсоткам в розмірі 7 грн 76 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про незаконність умов кредитного договору щодо сплати позичальником на користь банку комісії за обслуговування кредиту, проте враховуючи наявну заборгованість відповідача зі сплати кредиту, дійшов висновку про стягнення з останньої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 34 169 грн 45 коп. та заборгованості по відсоткам в розмірі 7 грн 76 коп.

У квітні 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34 169 грн 45 коп. та заборгованості по відсотках в розмірі 7 грн 78 коп., і залишити в силі рішення суду першої інстанції в цілому.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, погоджуючись з тим, що умови кредитного договору щодо сплати позичальником на користь банку комісії за обслуговування кредиту є несправедливими, помилково стягнув з ОСОБА_3 тіло кредиту та відсотки, не врахувавши при цьому, що нею фактично виплачено на користь банку як суму кредиту, так і суму відсотків. При цьому суд першої інстанції, відмовляючи банку у їх стягненні, привів сторони у первісний стан з метою припинення нової низькі судових справ щодо повернення переплачених в якості комісійної винагороди коштів.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним пункту 2.1.2 кредитної угоди № /Т/973809 від 12 березня 2013 року до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Відзив до суду не надходив.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») як правонаступника ПАТ «Актабанк» у цій справі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову у справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому згідно з приписами ЦПК України справа є малозначною.

Разом з цим, касаційна скарга ОСОБА_3 стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому підлягає розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Суди установили, що 12 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Актабанк» було укладено кредитний договір № /Т/973809, на споживчі потреби, на підставі якого банк зобов'язався надати кредит в сумі 50 000 грн під 0,01 % річних за користування з кінцевим строком повернення до 11 березня 2018 року, а позичальник повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом в обумовлені договором строки.

Обґрунтовуючи первинний позов, банк посилався на те, що на порушення умов кредитного договору позичальник взяті на себе зобов'язання не виконувала, передбачені умовами договору платежі не вносила, у зв'язку з чим станом на 18 жовтня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 45 859 грн 66 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 34 169 грн 45 коп.; по відсоткам 7 грн 76 коп., штрафу в сумі 1750 грн та комісії за обслуговування кредиту 9 932 грн 45 коп.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на вказане та враховуючи, що у ОСОБА_3 перед банком існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту і відсотками, проте колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується з розміром стягнутої заборгованості.

Заперечуючи проти задоволення первинного позову, ОСОБА_3 наполягала на зарахуванні вже сплаченої нею комісії за обслуговування кредиту на погашення заборгованості за кредитним договором на виконання пункту кредитного договору, який судом визнано недійсним з моменту його укладення.

У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнані недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку або повернення зайво сплачених коштів.

Задовольняючи первинний позов і стягуючи з відповідача на користь банку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34 169 грн 45 коп. та заборгованість за відсотками в розмірі 7 грн 76 коп., апеляційний суд не врахував, що рішенням суду визнано недійсність пункту 2.1.2 кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту, на виконання якого позичальником сплачувались грошові кошти, проте відповідний перерахунок не здійснив.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати нові докази та давати їм оцінку, зокрема, щодо здійснених позичальником платежів на виконання визнаних недійсними умов кредитного договору, то справу в цій частині необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - адвокатом ОСОБА_4, задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року в частині вирішення позову публічного акціонерного товариства «Актабанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати, справу передати в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило