Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 442/2571/13-ц

провадження № 61-12218св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2017 року у складі головуючого-судді Гарасимків Л. І. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року у складі: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області й просила визнати неправомірними дії щодо оцінки арештованого заставного нерухомого майна, проведеної 12 листопада 2013 року та 14 березня 2014 року, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 32525755 від 08 травня 2012 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-578/10, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 04 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факториг Україна») заборгованості в розмірі 1 859 367 грн 48 коп, зобов'язати Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винести постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-578/10, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 04 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факториг Україна» заборгованості в розмірі 1 859 367 грн 48 коп.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження № 32525755 помилково зазначено боржником - ОСОБА_8, замість ОСОБА_4, отже оцінка нерухомого мана проведена щодо особи, яка не є належним боржником, а також експертом, який не мав правових підстав для її проведення, замість оцінки лише приміщення магазину, експертом була оцінена і квартира. Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості саме з боржника ОСОБА_4, державним виконавцем не винесено.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивна тим, що мотиві зазначені у скарзі є безпідставними, оскільки визначений статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» шестимісячний строк дії звіту (оцінки) арештованого майна закінчився, що свідчить про його нечинність та відсутність предмету оскарження. Помилка у постанові про відкриття виконавчого провадження щодо особистих даних особи боржника виправлена державним виконавцем, і така не вплинула на хід виконання виконавчого листа. Разом з тим, ОСОБА_4 пропущено встановлений статтею 385 ЦПК України строк на оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та з додержанням норм матеріального та процесуального права дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не взято до уваги, що допущення у постанові про відкриття виконавчого провадження помилка щодо особистих даних боржника не була виправлена державним виконавцем, а невідповідність боржника у виконавчому провадженні виключає здійснення примусових заходів щодо передачі майна на реалізацію та проведення його оцінки. При цьому оцінка майна проведена експертом, який не наділений правом на проведення оцінки заставного нерухомого майна, й який оцінив не лиже нежиле приміщення, а й квартиру боржника. Крім того, судами взагалі не вирішено питання про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Сторони не скористалися правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статі 400 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційного скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Установлено, що у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться на виконанні виконавче провадження № 32525755 з примусового виконання виконавчого листа № 2-578/10, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 04 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факториг Україна» заборгованості в розмірі 1 859367,48 грн.

Вищезазначене виконавче провадження відкрите на підставі постанови державного виконавця від 08 травня 2012 року, згідно якої накладено арешт на все майно боржника, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 113,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та квартиру, загальною площею 114,8 кв.м, що знаходиться АДРЕСА_1.

Згідно висновку оцінювача про вартість нерухомого майна від 12 листопада 2013 року та 14 березня 2014 року наданого фізичною особою підприємцем ОСОБА_9, вартість майна, що належить на праві власності ОСОБА_4, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 113,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та квартиру, загальною площею 114,8 кв.м, що знаходиться АДРЕСА_1 становить 693392,00 грн без урахування ПДВ.

За положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право передати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності -суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Згідно із пункту 5.12.5 Інструкції про проведення виконавчих дій державний виконавець протягом трьох робочих днів з моменту отримання звіту про оцінку майна доводить її до відома сторін виконавчого провадження. Боржник вважається таким, що ознайомлений з результатами проведеної оцінки арештованого майна, якщо йому надіслано повідомлення про таку оцінку рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або іншим фактичним місцем проживання чи перебування боржника, встановленим державним виконавцем, або письмовою заявою сторін виконавчого провадження, або шляхом надання йому копії звіту про оцінку майна під розпис.

ОСОБА_4 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження 27 березня 2015 року. Заперечень за результатами оцінки майна у визначений законом строк нею подано не було.

Таким чином, вимоги скаржника щодо визнання неправомірними усіх дій та рішень державного виконавця, вчинені ним в ході вищевказаного виконавчого провадження, не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги скаржника щодо дій державного виконавця, пов'язаних з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження, зокрема покупця спірного майна), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення заявником позову.

Необхідно роз'яснити заявникові щодо можливості вирішення спору в позовному провадженні.

Зі скаргою на дії державного виконавця, у який просила скасувати постанову державного виконавця від 08 травня 2012 року, ОСОБА_4 звернулася до суду 25 квітня 2014 року, у скарзі зазначила, що за результатами ознайомлення з оскаржуваною постановою, нею було подано 18 травня 2012 року заяви про перевірку виконавчого листа на предмет ідентифікації боржника та про відкладення виконавчих дій.

09 грудня 2016 року державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову, якою виправлено по-батькові боржника у виконавчому провадженні №ЄДРВП 32525755 з ОСОБА_4 на ОСОБА_4.

З вищенаведеного вбачається, що заявниця була обізнаною про існування даного виконавчого провадження, постанови про відкриття виконавчого провадження, а помилку в постанові про відкриття виконавчого провадження, що стосується її даних по батькові виправлено, і така не вплинула на хід виконання вказаного виконавчого листа. Таким чином, разом з наведеним, заявницею пропущено строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця та скасував заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року у зв'язку з безпідставністю мотивів скарги та пропуску строку на оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не взято до уваги, що допущення у постанові про відкриття виконавчого провадження помилка щодо особистих даних боржника не була виправлена державним виконавцем, а невідповідність боржника у виконавчому провадженні виключає здійснення примусових заходів щодо передачі майна на реалізацію та проведення його оцінки є необґрунтовані оскільки помилку в постанові про відкриття виконавчого провадження, що стосується її даних по-батькові виправлено постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09 грудня 2016 року, і вона не вплинула на виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд касаційної інстанції, відповідно до частини першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання оскаржуваних судових рішень було зупинено ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2018 року, у зв'язку із залишенням судових рішень без змін необхідно поновити їх виконання.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 залишити без змін.

Поновити виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2017 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик