БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1751/18
Провадження № 2/497/860/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати за нею право власності на 3 / 100 частки багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м.Болград, вулиця Фонтанна,43.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 28.06.1996 року, укладеного між нею та гр.ОСОБА_2 Ця квартира фактично становить 3 / 100 частини від житлового багатоквартирного будинку за вказаною вище адресою, про що її повідомили працівники Болградського БТІ і надали відповідну довідку. Отже, згідно цієї довідки, в її власності знаходиться і зареєстроване по матеріалам інвентарних справ, - право власності на 3 / 100 частини будинку, а не квартира, - як вказано у документі про право власності. На даний час вона, позивач, має намір розпорядитись своєю вищезазначеною частиною житлового будинку, для чого звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_3, який відмовив в оформленні договору купівлі-продажу її, позивача, власної нерухомості через розбіжності у правовстановлюючих документах щодо її житла, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

Позивач у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - надіслав суду заяву про те, що відповідач копію позовної заяви отримав, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без його участі.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Судом були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- згідно договору дарування від 28.06.1996р., що зареєстрований за №3342, - позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-9);

- з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований по вул.Фонтанна,43 в м.Болград Одеської області, позивач є власником 3 / 100 частин цього будинку, а не квартири (а.с.10-15 );

- згідно звіту оціночна вартість квартири загальною площею 1104,6кв.м., житловою - 431.2кв.м., що розташована за адресою: вул.Фонтана,43 в м.Болград Одеської області, - складає 106041грн. (а.с. 18-27);

- згідно довідки КП БТІ від 04.09.2018 року за №240, за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг, станом на 31.12.2012р. - право власності на на 3 / 100 частини житлового будинку №43 по вул.Фонтанна в м.Болград Одеської області, зареєстровано за позивачем ОСОБА_1, а на підставі договору дарування - на квартиру в цьому будинку (№3342 від 28.06.1996 року (а.с.17);

- згідно відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 06.09.2018р. за №435/-01-16, позивачу відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу 3 / 100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м.Болград, вул.Фонтанна,43, - у зв'язку з розбіжностями у правовстановлюючих документах та матеріалів інвентарних справ і реєстрових книг КП "БТІ" (а.с.16);

- відповідно до заяви представника відповідача Болградської міської ради Одеської області, - відповідач вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та обєктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача підтверджується вищевказаними доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою, а також іншими матеріалами справи.

Відповідач позов визнав, тому обставини, визнані ним, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82ч.1 ЦПК України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб.

Тому, керуючись ст.41,55 Конституції України, ст.ст.16,317-319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 84, 95, 247п.2, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3 / 100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані за адресою: Одеська область, м.Болград, вулиця Фонтанна,43.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.12.2018 року.

Суддя А.В. Кравцова