Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 681/1798/14-ц

провадження № 61-1120св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля»,

відповідачі: ОСОБА_3, Фермерське господарство «Аграрник-К»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року у складі судді Горщак А. Г. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2015 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Варвус Ю. Д., Кізюн О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» (далі - ТОВ «НВП «Канола-Поділля») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, Фермерського господарства «Аграрник-К» (далі - ФГ «Аграрник-К») про визнання договору оренди землі поновленим, визнання недійсним договору оренди землі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 травня 2009 року зареєстровано укладений між ним та відповідачем ОСОБА_3 договір оренди належної останньому на праві власності земельної ділянки площею 4,6062 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Дубовий Гай Новоселицької сільської ради Полонського району, що був укладений строком на 5 років, таким чином, із 12 травня 2009 року договір оренди набув чинності. Орендар до закінчення строку дії договору, 11 квітня 2014 року направив орендодавцю письмову пропозицію з проектом додаткової угоди, в якій запропонував поновити договір оренди землі, на що відповідач не відреагував. Оскільки до цього часу позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою, а відповідач протягом місяця після закінчення строку договору оренди землі не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди, тому договір вважається поновленим відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі». Крім того, 19 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Аграрник-К» укладено договір оренди землі, який, на думку позивача, необхідно визнати недійсним, оскільки порушено його переважне право на оренду спірної земельної ділянки.

Збільшивши під час розгляду справи позовні вимоги, ТОВ «НВП «Канола-Поділля» остаточно просило визнати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 та позивачем, зареєстрований у Полонському відділі Хмельницької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 12 травня 2009 року за № 30, поновленим на період до 12 травня 2019 року на тих самих умовах, які передбачені договором, зі встановленою орендною платою в грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; визнати недійсним договір оренди землі, укладений 19 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Аграрник-К», зареєстрований реєстраційною службою Полонського районного управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та скасувати його реєстрацію, а також стягнути судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не дотримався вимог Закону України «Про оренду землі» та лише після закінчення строку дії договору оренди землі направив листа про намір продовжити дію цього договору без проекту додаткової угоди. Також заперечив стосовно того, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, вказавши, що з 2014 року земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «Аграрник-К», яке виплатило ОСОБА_3 орендну плату.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року у задоволенні позову ТОВ «НВП «Канола-Поділля» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги є недоведеними і необґрунтованими, оскільки, зокрема, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачу разом із листом направлявся проект додаткової угоди, враховуючи, що цей факт заперечувався відповідачем. Крім того, суд виходив із того, що вказаний лист направлено позивачем після спливу строку договору оренди землі, а тому суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано порядку поновлення договору оренди землі на новий строк, установленого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а тому відсутні правові підстави для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами, оскільки не встановлено факту порушення переважного права позивача на оренду спірної земельної ділянки. Також суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «НВП «Канола-Поділля» відхилено, рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні. Зокрема, апеляційний суд погодився із висновками місцевого суду про невстановлення факту порушення переважного права позивача як орендаря спірної земельної ділянки та відсутність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі, укладеного між відповідачами.

У жовтні 2015 року ТОВ «НВП «Канола-Поділля» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, які просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суди залишили поза увагою факт реєстрації укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 договору оренди землі, що мало місце 12 травня 2009 року, у зв'язку з чим із посиланням на частину першу статті 33 Закону України «Про оренду землі» вважає, що має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, враховуючи, що ним дотримано установленої законом і умовами договору процедури щодо повідомлення орендодавця про намір скористатися цим правом. Крім того, посилається на те, що продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та здійснює на цій земельній ділянці господарську діяльність.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 19 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі, а ухвалою від 23 грудня 2015 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2018 року касаційне провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/8269/15.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2018 року поновлено касаційне провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року (у редакції станом на час ухвалення судових рішень у справі) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 4,6062 га, яка розташована на території Новоселицької сільської ради Полонського району Хмельницької області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

30 січня 2009 року між ТОВ «НВП «Канола-Поділля» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Полонському відділі Хмельницької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 12 травня 2009 року.

Відповідно до пункту 8 вказаного договору оренди договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

14 квітня 2014 року ТОВ «НВП «Канола-Поділля» надіслало ОСОБА_3 лист - повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, який ОСОБА_3 отримав 26 квітня 2014 року.

19 червня 2014 року Фермерським господарством «Аграрник-К» укладено з ОСОБА_3, договір оренди належної йому земельної ділянки, який зареєстровано реєстраційною службою Полонського районного управління юстиції Хмельницької області 09 липня 2014 року за № 14300644.

Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України(далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Законупо закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі»передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Відмовляючи в задоволенні повних вимог ТОВ «НВП «Канола-Поділля» суди виходили з того, що позивачем не дотримано встановленої законом процедури для реалізації переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки, оскільки позивачем не надало доказів про те, що для ОСОБА_3 спільно з листом про намір орендаря скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий строк також направлено проект додаткової угоди.

Крім того, 19 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Аграрник-К» укладено договір оренди спірної земельної ділянки, за яким орендар виплачує відповідачу орендну плату, що підтверджується довідкою виданою 27 лютого 2014 року ФГ «Аграрник-К», повідомленням Шепетівської ОДПІ від 09 липня 2015 року № 1432, податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 2014 рік (форма № 1ДФ), статистичною звітністю по підсумкам збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винагороду за 2014 рік (форма № 29-сг (річна).

Узагальнюючи викладене, суди дійшли правильних висновків про безпідставність позовних вимог ТОВ «НВП «Канола-Поділля», оскільки відсутні порушення переважного права орендаря на укладення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Розглядаючи зазначений позов, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик