Провадження номер 2/741/406/18
Єдиний унікальний номер 741/598/18
РІШЕННЯ

іменем України

03 травня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку за набувальною давністю. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по вул. Московська, 66, у с. Роздольне Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані позивач та ОСОБА_4. Отже, позивачу та ОСОБА_4, як членам колишнього колгоспного двору, належало по 1/2 частини житлового будинку. 20 березня 2018 року позивач зареєструвала за собою право власності на 1/2 частини житлового будинку. Після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_4 не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на належну їй 1/2 частини житлового будинку. 23 грудня 2002 року ОСОБА_4 померла. ОСОБА_4 була рідною сестрою чоловіка позивача ОСОБА_5, на день смерті проживала та була зареєстрована в будинку по вул. Московська, 66, у с. Роздольне Носівського району. Позивач була зареєстрована та проживала разом з померлою. ОСОБА_4 не мала власної сімї, не одружувалася, дітей не народжувала, її рідний брат ОСОБА_5 помер 19 грудня 1977 року. ОСОБА_4 за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася. Після смерті ОСОБА_4 і до цього часу позивач продовжує проживати у вищевказаному будинку, користується ним в цілому, доглядає за будинком, господарськими будівлями і спорудами, проводить їх поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні платежі, обробляє земельну ділянку. Отже, 23 грудня 2002 року позивач добросовісно заволоділа нерухомим майном, яке належало ОСОБА_4, а саме: 1/2 частини вищевказаного будинку, і до сьогодні продовжує відкрито, безперервно ним володіти, а тому стала добросовісним набувачем. Саме тому вона звернулася до суду та просила судовим рішенням позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частини житлового будинку за набувальною давністю.

У підготовче судове засідання позивач не зявилася, але направила до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності у звязку з поважним віком та слабким станом здоровя.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не зявився. Староста Селищенського старостату направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд робить висновок, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання позову відповідачем та постановляє рішення у підготовчому провадженні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання, що він є сусідом ОСОБА_2. Позивач постійно проживала та проживає в будинку по вул. Московська, 66, у с. Роздольне Носівського району. ОСОБА_4 була сестрою чоловіка позивача ОСОБА_5, до своєї смерті постійно проживала в будинку по вул. Московська, 66, у с. Роздольне, не мала ні чоловіка, ні дітей, тому вважала своєю сімєю братову родину. Після смерті ОСОБА_4 у будинку залишилася проживати тільки ОСОБА_2, вона користується цілим будинком, веде домашнє господарство, проводить ремонти, обробляє земельну ділянку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6

Вислухавши показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 66 по вул. Московська в с. Роздольне Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується довідками виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 420/03-04 та № 03-14/421 від 17 квітня 2018 року (а. с. 8-9).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку № 66 по вул. Московська в с. Роздольне Носівського району Чернігівської області.

20 березня 2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118638187 від 27.03.2018 (а. с. 10-11).

ОСОБА_4 після ліквідації колгоспних дворів не зареєструвала в установленому законом порядку своє право власності на 1/2 частини вищевказаного будинку.

23 грудня 2002 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 12).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 33). Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 32).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 була рідною сестрою чоловіка позивача ОСОБА_5, що підтверджується копіями посвідки про народження ОСОБА_5 (а. с. 15), свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а. с. 15), свідоцтва про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а. с. 16). ОСОБА_5 помер 19 грудня 1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 17). ОСОБА_2 не відноситься до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_4 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею на день смерті проживала та була зареєстрована ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 419/03-04 від 17 квітня 2018 року (а. с. 13).

Із вищевказаного можна зробити висновок, що спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, відсутні.

У судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті ОСОБА_4, тобто з 23.12.2002, і по день постановлення рішення продовжує проживати в будинку по вул. Московська, 66, с. Роздольне Носівського району Чернігівської області. Місце її проживання також зареєстровано за цією адресою, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а. с. 4-6). Позивач володіє та користується не тільки 1/2 частини житлового будинку, яка належить їй на праві власності, а фактично цілим будинком, доглядає в цілому за будинком, господарськими будівлями та спорудами, проводить їх ремонти, обробляє присадибну земельну ділянку. Вищевикладені обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, допитаних у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 319 ЦК України гласить, що власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено перелік підстав припинення права власності, зокрема п. 11 передбачає, що право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно з п. п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто 1 січня 2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем надано достатньо доказів, які доводять, що вона є добросовісним набувачем майна та доводять факт набуття нею права власності на 1/2 частини спірного житлового будинку за набувальною давністю, адже в ході судового розгляду встановлено, що позивач відкрито, добросовісно та безперервно користувалася нерухомим майном більше 10 років, і нині живе в спірному будинку, користується ним, робить ремонти, постійно підтримує його в придатному для проживання стані. Крім того, у ході судового розгляду встановлено, що ніхто, крім позивача, не претендує на житловий будинок.

Матеріали цивільної справи підтверджують, що на будинок № 66 по вул. Московська в с. Роздольне Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 18-22).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку станом на 03.04.2018 становить 68568 грн. (а. с. 23). А, отже, ринкова вартість 1/2 частини житлового будинку становить 34284 грн.

Отже, ураховуючи вищевикладені обставини та правові норми, суд робить висновок, що визнання за позивачем права власності на 1/2 частини житлового будинку по вул. Московська, 66, у с. Роздольне Носівського району Чернігівської області за набувальною давністю не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є всі підстави для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю, тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 328, 335, 344 ЦК України, ст. ст. 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Роздольне Носівського району Чернігівської області, вул. Московська, 66, вартістю 34284 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а1», ганку «а2», сараю «Б», сараю «В», сараю «в», сараю «Г», сараю «г», погреба «П», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, колодязя «К», загальною площею 93,6 кв. м житловою площею 40,7 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий