Справа № 714/698/18
Провадження № 2/714/260/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді: Козловської Л.Д.

при секретарі: Гуменюк Д.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Герца цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. 05.02.2018 року ОСОБА_4, у віці 78 років померла, внаслідок чого відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 399 по вул. Зелена в с. Хряцька Герцаївського району Чернівецької області. За життя нею складено заповіт від 21.08.2014 року, яким заповіла на корить ОСОБА_2 все своє майно та все на що за законом буде мати право. Будинок побудований заповідачем особисто у 1947 році на земельній ділянці виділеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. В свою чергу позивач прийняв спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищенаведений житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за ним право приватної власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Позивач на призначені судові засідання не зявився. Від його імені діяв представник, який після початку розгляду по суті пояснення не давав, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, також просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від представника відповідача також надійшов до суду лист, в якому просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради, також зазначивши, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, також зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позову.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін за наявності у матеріалів справи доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

05.02.2018 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13). За життя остання 21 серпня 2014 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла на користь ОСОБА_2 все своє майно та все на що за законом має та буде мати право, що підтверджується прикладеною ксерокопією заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №1119 (а с. 12).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №20/2018 заведеної 15.11.2018 року відносно спадкового майна ОСОБА_4 судом встановлено, що складений нею заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований. Позивач як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса у встановлений шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Окрім позивача, спадкоємцем першої черги за законом являється донька ОСОБА_3, яка спадщину не приймала та як вбачається з поданої нею письмової заяви від 29.11.2018 року, на спадкове майно після смерті матері не претендує. Інших осіб як б прийняли спадщину та які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні немає.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №7 від 27.11.2018 року, інформація щодо актового запису про шлюб ОСОБА_4, відсутня.

Як вбачається з довідки виконкому Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області №566 від 12.02.2018 року, за ОСОБА_4 числиться житловий будинок з Господарськими будівлями і спорудами розташований в с. Хряцька Герцаївського району Чернівецької області по вул. Зелена №399 (а.с.7).

Постановою приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу ОСОБА_5 №325/02-31 від 07.08.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок мотивуючи ненаданням правовстановлюючих документів які посвідчують право власності спадкодавця на будинок (а.с.14).

Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час володіння спадкодавцем домоволодінням, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК УРСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Та навпаки, ст.128 ЦК УРСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Книги погосподарського обліку на спірне домоволодіння досліджені у судовому засіданні. Як вбачається з записів погосподарських книг Хряцьківської ради сільської ради Герцаївського району Чернівецької області станом на 1971-2020 роки, за спадкодавцем ОСОБА_4, як голови двору, рахується житловий будинок з господарським будівлями і спорудами розташований №399 по вул. Зелена в с. Хряцька Герцаївського району Чернівецької області, побудований на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Суспільна група двору станом на 1991 рік рахується робочий двір. Суд звертає увагу, що роки побудови у кожній погосподарській книзі відрізняються, однак домоволодіння побудоване до 05.08.1992 року, що згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна не є самочинним, так як побудований до 05 серпня 1992 року.

Належність запису у книгах погосподарського обліку в якості голови двору спадкодавцю підтверджує факт належності наведеного житлового будинку саме йому. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 за життя у встановленому законом порядку набула право власності на спірний житловий будинок.

20.02.2018 року на спірне домоволодіння був складений технічний паспорт, що засвідчує відповідність житлового будинку вимогам законодавства, будівельним нормам, державних стандартів і правил. Згідно даних технічного паспорту, домоволодіння №399 по вул. Зелена в с. Хряцька Герцаївського району Чернівецької області складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 25,60 кв.м., у т.ч. житловою площею 13,20 кв.м., та господарських будівель та споруд: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В» криниці №1, загальною інвентаризаційною вартістю у цінах 2018 року 84127,00 грн.

Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що спадкодавець у встановленому законом порядку набула право власності на спадковий житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, а позивач в свою чергу прийняв спадщину, однак не може оформити її на себе через відсутність документів які підтверджують право власності спадкодавця будинок, необхідних для вчинення нотаріальних дій, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 392, 1268, 1296 ЦК України,ст.ст. 17, 100-101, 128 ЦК УРСР 1963 року ст.ст. 12, 13, 81-89, 229, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Зелена №399 в с. Хряцька Герцаївського району Чернівецької області та складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 25,60 кв.м., у т.ч. житловою площею 13,20 кв.м., та господарських будівель та споруд: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В» криниці №1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги, яка до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області.

При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: