П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/16139/17

Номер провадження 22-ц/804/626/18

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа»

розглянувши в приміщенні Донецького апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2018 року, у складі судді Киян Д.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1

до Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа»,

про захист прав споживачів, розірвання договору

В с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» (далі - ККП «Маріупольтепломережа»), в якому просила розірвати договір № 124 від 01 серпня 2014 року, який укладено між позивачем та ККП «Маріупольтепломережа».

В мотивування позову зазначила, що 01 серпня 2014 року було укладено договір між сторонами, відповідно до якого постачальник подає теплову енергію на об'єкт, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити енергію по встановленим тарифам. Договір укладено на 2 роки та вважається щорічно продовженим на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява про відмову від договору.

В жовтні 2014 року позивач відключила батареї від централізованого опалення. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами з вимогою про складення спільного акту щодо відключення батарей. 20 лютого 2017 року та 03 серпня 2017 року позивач направила листи відповідачу, в яких повідомляла про розірвання договору № 124.

Також зазначила, що законом не заборонено повідомляти сторону про відмову від договору раніше ніж за місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ККП «Маріупольтепломережа» про захист прав споживачів, розірвання договору відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Зокрема зазначила, що в договорі зазначено строк на який він укладався та зазначено дії сторін щодо продовження чи не продовженню договору. Договір має чіткі часові періоди, які не можуть залежати від положень постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 чи рішень комісії міської ради або інших документів.

Судом безпідставно не застосовані положення ст. ст. 626, 627, 631 ЦК України та ст. ст. 3, 8 Конституції України та не прийнято до уваги спільний акт від 29 січня 2016 року, складений інженерами відповідача, в якому зазначено, що батареї відключені від центральних стояків будинку.

Судом не прийнято до уваги заяви позивача від 03 листопада 2014 року про припинення користування послугами відповідача у зв'язку з відключенням батарей, заяви від 03 серпня 2017 року та 20 лютого 2017 року про відсутність бажання продовжувати відносини.

Безпідставно судом не прийнято до уваги, що позивач повідомляла відповідача про відключення батарей до створення комісії по розгляду питань відключення від системи централізованого опалення та фактично розглянув питання щодо відключення батарей від централізованих стояків будинку та не з'ясував дію договору, підстави його припинення та чи не заявляли сторони про відсутність бажання припинення договірних відносин.

На виконання ст. 360 ЦПК України ККП «Маріупольтепломережа» направило на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому зазначило, що споживач має право відмовитися від отримання послуг з теплопостачання, однак необхідно дотриматися правил відключення від мережі теплопостачання, оскільки самовільне відключення заборонено, споживач повинен мати облаштовану індивідуальну автономну систему опалення, яка повинна відповідати технічним умовам на цю систему.

Відповідач виконав зобов'язання з теплопостачання за договором належним чином, про свідчать акти на включення централізованого опалення багатоквартирного будинку № 262 по б-ру Шевченко у м. Маріуполі із урахуванням того, що через приміщення позивача проходять чотири стояки централізованого опалення. Оскільки позивач відключився від мережи централізованого опалення всупереч нормам закону та не дотримався передбаченого законом порядку відключення приміщення від мережи централізованого опалення той і підстав для розірвання договору немає.

Договір № 124 від 01 серпня 2014 року на відпуск теплової енергії прямо передбачений законодавством України та не порушує права споживача.

За правилами ст. ст. 368, 369 ЦПК України дана апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2014 року між ККП «Маріупольтепломережа» та ОСОБА_1 укладено Договір про відпуск теплової енергії № 124. Місцем виконання послуг є нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (а.с.4-6).

Відповідно до вказаного договору постачальник подає теплову для об'єктів споживача в необхідній йому кількості, а споживач зобов'язаний прийняти та оплатити теплову енергію по затвердженим тарифам (цінам) в строки, передбачені вказаним договором (п.1.1).

Відключення споживача від системи опалення та гарячого водопостачання може здійснюватися тільки за технічною можливістю, наявності альтернативного джерела опалення, узгодженого у встановленому порядку та дозволу власника приміщення і тільки після письмового повідомлення постачальника (п.2.6).

Договір укладено строком на два роки. Умови договору можуть бути змінені або доповнені за взаємною згодою сторін в письмовій формі. Договір вважається щорічно продовжений на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку не буде заяви однієї зі сторін про відмову від цього договору або його перегляду (п.5.1).

03 листопада 2014 року ОСОБА_1 повідомила відповідача, що у зв'язку із виїздом із міста на період АТО, не буде користуватися послугами відповідача. Батареї від'єднанні від стояків централізованого опалення, стояки ізольовані. У вказаному листі просила скласти сумісний акт про відключення. Та відповідно до п. 2.6 Договору № 124 повідомляла відповідача про здійснене нею відключення належного їй приміщення від мережи централізованого опалення (а.с.8).

Відповідно до акту ККП «Маріупольтепломережа» № 02-80/14 про відключення гарячого водопостачання, 06.11.2014 року здійснено відключення гарячого водопостачання, опломбування будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11) .

З листа ОСОБА_1 від 26 грудня 2016 року вбачається, що відповідно до п. 2.6 Договору від 03.11.2014 року, остання повідомляла, що батареї опалення відключені від стояків, стояки ізольовані (а.с. 17).

Відповідно до листа ОСОБА_1 від 20 лютого 2017 року, 03 серпня 2017 року, остання повідомляла ККП «Маріупольтепломережа» про припинення між сторонами договірних відносин (а.с.18).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення АДРЕСА_1., на підставі договору дарування від 14 липня 2009 року (а.с.87).

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630) передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до статті 19 Закону України від 02 червня 2005 року № 2633-IV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Аналіз умов договору № 124 від 01 серпня 2014 року про надання теплопостачання призводить апеляційний суд до висновку, що позивач має право відмовитися від вказаного договору за одночасним існуванням таких умов: закінчення строку договору, технічна можливість, наявність альтернативного джерела опалення, узгодженого у встановленому порядку, дозволу власника приміщення, письмове повідомлення постачальника.

Матеріалами справи підтверджується факт завчасного повідомлення постачальника про розірвання договірних відносин.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок від 22 листопада 2005 року № 4), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.

Позивачем не надано доказів щодо технічної можливості, встановленою законом, відключення від мереж теплопостачання. Самовільне відключення та фактичне відключення батарей є порушенням Правил № 630 та не є виконанням однієї з умов договору для його розірвання, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Також позивачем не дотримано умову щодо наявності альтернативного джерела опалення, що підтверджується актом від 29 січня 2016 року, складеного контролерами ККП «Маріупольтепломережа», у п. 4 якого зазначено, що обігріваючи прилади відсутні При цьому в акті зазначено, що стояки у квартирі прогріваються, та температура у приміщенні становить +18 градусів по Цельсию, тоді як зовнішня температура становить + 4 градуса (а.с.14).

Отже, самостійний факт надіслання ККП «Маріупольтепломережа» повідомлення про розірвання договору за спливом строку договору не є підставою для його розірвання, оскільки позивачем не дотримано інших встановлених договором умов, зокрема щодо технічної можливості відключення від мереж теплопостачання та щодо наявності альтернативного джерела опалення.

В цій справі апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 10 жовтня 2018 року справа № 686/780/17, провадження № 61-9419 св18 та від 03 травня 2018 року справа № 209/4980/15-ц, провадження № 61-12661св18.

Доводи апеляційної скарги щодо затвердження складу комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживача від мереж центрального опалення та гарячої води вже після звернення позивача до відповідача з повідомленням про розірвання договору не заслуговують на увагу, оскільки процедура відключення від мереж теплопостачання передбачена Порядком від 22 листопада 2005 року № 4, яка також діяла і на час звернення позивача до відповідача. При цьому відсутність можливості виконання дій, передбачені Порядком від 22 листопада 2005 року № 4, не є предметом розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд фактично розглянув питання відключення батарей від централізованих стояків будинку також не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції всебічно розглянув дотримання умов для розвівання спірного договору, зокрема в частині дотримання такої умови, як технічна можливість відключення приміщення позивача від мереж теплопостачання, за результатом чого правильно встановив відсутність доказів щодо дотримання цієї умови.

Відповідно до положень ст. 651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Враховуючи наведені положення апеляційний суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо розірвання договору. При цьому зауважує, що ч. 3 ст. 651 ЦПК України передбачає односторонню відмову від договору у повному обсязі за умови наявності у цьому договорі такої можливості.

У даному випадку спірний договір № 124 від 01 серпня 2014 року передбачає можливість розірвання договору в односторонньому порядку за певних умов, які, як правильно встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, позивачем не було дотримано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального України.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Зайцева

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Суддя Т.Б.Ткаченко