Провадження № 2/161/3163/18
У Х В А Л А

05 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даною позовною заявою в якій просять суд визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 42 по проспекту Молоді, 17 в м. Луцьку.

В призначені судові засідання на 06.11.2018 року та 05.12.2018 року позивачі та представник позивачів не з'явилися, про день час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні поштові повідомлення.

В судовому засіданні судом вирішується питання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні поштові повідомлення про вручення судових повісток. Заяви про розгляд справи за їх відсутності, клопотання про відкладення розгляду справ від позивачів та їх представника на адресу суду не надходили.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви, клопотання. Відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судове засіданні 06.11.2018 року позивачі та їх представник не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 43, 44). Заяви про розгляд справ за їх відсутності, клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду не надходили.

У звязку з неявкою позивачів та їх представника слухання справи було відкладено 05.12.2018 року, 11.30.

В судове засідання 05.12.2018 року позивачі та їх представник повторно не зявилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надіслання судового виклику, який позивачі отримали особисто та завчасно (а.с. 50, 51). Причини неявки позивачі та їх представник суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадків, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки? крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Як вбачається з матеріалів справа судовий розгляд у даній справі неодноразово відкладався у звязку з неявкою позивачів та їх представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускаються. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Таким чином, суд вважає, що позивачі та їх представник зловживають наданими їм процесуальними правами.

За таких обставин та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також з метою забезпечити виконання завдань цивільного судочинства, дотримання засад і принципів міжнародного права, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає залишенню без розгляду.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 257, ст.ст. 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 05 грудня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4