У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

Справа №369/6032/14-ц

Резолютивна частина ухвали оголошена 28 листопада 2018 року

Повний текст ухвали складено 30 листопада 2018 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області

Справа №369/6032/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/2738/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Усатов Д.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, ухваленого суддею Усатовим Д.Д. 12 вересня 2017 року, повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2017 року в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3, третя особа - відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області перебуває дублікат виконавчого листа від 23 квітня 2007 року № 2-81, виданий на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2000 року про стягнення з ОСОБА_3 на її користь боргу в розмірі 51 193 грн. 00 коп.

Крім того, 15 вересня 2009 року видано виконавчий лист на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на її користь заборгованості у розмірі 48 902 грн 69 коп., який 18 вересня 2009 року пред'явлено до виконання.

02 жовтня 2009 року зазначені виконавчі провадження об'єднані в одне виконавче провадження та присвоєно єдиний № 168/5 про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 100 094 грн. 69 коп.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 прострочив виконання грошового зобов'язання, просила стягнути з відповідача відповідно до статті 625 ЦК України три проценти річних у розмірі 17 204 грн. 678 коп. та 25 023 грн. 96 коп. інфляційних втрат.

Заочним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 19 вересня 2014 року задоволено її позов про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 трьох процентів річних у розмірі 17 204 грн. 67 коп., та інфляційні втрати у розмірі 25 023 грн 96 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2016 року зазначене судове рішення за заявою ОСОБА_3 скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_3, третя особа - відділ державної виконавчої служби

Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних збитків та відшкодування моральної шкоди.

Посилалася на те, що відповідач не виконує рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2000 року, від 10 квітня

2009 року та від 19 вересня 2014 року, а тому відповідно до частини другої статті 625 ЦК України просила нарахувати відповідачеві штрафні санкції за невиконання грошових зобов'язань з травня 2014 року.

На обгрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 770 459 грн. 00 коп. посилалася на те, що вона є особою похилого віку, а тому не виконання відповідачем з 1996 року зобов'язань з повернення грошових коштів завдає їй моральні страждання та призводить до погіршення стану здоров'я.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року зазначені позови об'єднано в одне провадження.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдані збитки:

- із суми заборгованості 51 193 грн. 00 коп. за період з березня 2000 року по лютий 2017 року включно: інфляційну складову в сумі 354 050 грн. 00 коп. та три відсотки річних в сумі 24 576 грн. 00 коп., всього - 378 626 грн. 00 коп.;

- із суми заборгованості 48 902 грн. 00 коп. за період з квітня 2009 року по лютий 2017 року включно: інфляційну складову в сумі 121 912 грн 00 коп. та три відсотки річних в сумі 10 269 грн 00 коп., всього - 132 181 грн. 00 коп.;

-із суми заборгованості 42 228 грн. 00 коп. за період з вересня 2014 року по лютий 2017 року включно: інфляційну складову в сумі 76 813 грн 00 коп. та три відсотки річних в сумі 2 533 грн. 00 коп., всього - 79 346 грн. 00 коп., а також 1 770 459 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 12 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня

2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдані збитки:

- із суми заборгованості 51 193 грн. 00 коп. за період з березня 2000 року по лютий 2017 року включно: інфляційну складову в сумі 354 050 грн 00 коп. та три відсотки річних всумі 24576 грн.00коп.,всього-378626грн.00коп;

- заборгованості 48 902 грн. 00 коп. за період з квітня 2009 року по лютий 2017 року включно: інфляційну складову в сумі 121 912 грн. 00 коп. та три відсотки річних в сумі 10269грн00коп.,авсього132181грн.00 коп.;

- із суми заборгованості 42 228 грн 00 коп. за період з вересня 2014 року по лютий 2017 року включно: інфляційну складову в сумі 76 813 грн 00 коп. та три відсотки річних в сумі 2 533 грн. 00 коп., всього - 79 346 грн. 00 коп.,

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18 липня 2018 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_3, рішення Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду м. Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_2 померла 27 жовтня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року підлягає скасуванню а провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 березня 2000 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі саме 49 167,00 грн.

31 липня 2000 року державним виконавцем Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області винесено постанову № 2-607 про відкриття виконавчого провадження на суму стягненого судом боргу 49 167 грн. та сплату держмита 2026 грн., що разом складало 51 193 грн..

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 10 квітня 2009 р., по справі №2-565/09 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 48902,69 грн. боргу та на користь держави 489,02 грн. державного мита та 30,00 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 24 вересня 2009 року відкрито виконавче провадження ВП № 15049501 по виконанню рішення Києво-Святошинського райсуду від 10.04.2009 р., по справі №2-565/09. по виконавчому листу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 48902 грн. 69 коп.

15 вересня 2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-565 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 48 902,69 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 10 квітня 2009 р., по справі №2-565/09 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 48902,69 грн. боргу та на користь держави 489,02 грн. державного мита та 30,00 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 24 вересня 2009 року відкрито виконавче провадження ВП № 15049501 по виконанню рішення Києво-Святошинського райсуду від 10.04.2009 р., по справі №2-565/09. по виконавчому листу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 48902 грн 69 коп.

Вказані виконавчі провадження 02 жовтня 2009 року постановою державного виконавця об'єднані в одне зведене виконавче провадження за № 168/5, на загальну суму 100094 грн., 69 коп.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 5 жовтня 2009 року відкрито виконавче провадження ВП № 15452337 по виконанню рішення Києво-Святошинського райсуду від 10.04.2009 р., по справі №2-565/09. по виконавчому листу про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 489,02 грн державного мита.

Вказане виконавче провадження 14 жовтня 2009 року постановою державного виконавця приєднане до зведеного виконавчого провадження за № 168/5, на загальну суму 100584 грн. 71 коп.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 12 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження ВП № 18383950 по виконанню рішення Києво-Святошинського райсуду від 10.04.2009 р., по справі №2-565/09. по виконавчому листу про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказане виконавче провадження 22 лютого 2010 року постановою державного виконавця приєднане до зведеного виконавчого провадження за № 154/5, на загальну суму 100614 грн. 71 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні норм статті 625 ЦК України підставою для застосування цієї норми є визначення грошового зобов'язання саме в договорі, а не в рішенні суду; нарахування індексу інфляції на суму боргу поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, а не на випадки невиконання судового рішення, отже, оскільки предметом спірного договору позики є іноземна валюта, то інфляційні втрати, 3 % річних нарахуванню та стягненню не підлягають.

Проте такі висновки суду не відповідають вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки рішення судом першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області померла 27 жовтня 2018 року (а.с.103).

Згідно ч.7 ст.255 ЦПК України, суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво, як і заміна неналежної сторони, означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб'єктів права або обов'язку в матеріальних правовідносинах.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. У тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов'язані з особою суб'єкта, правонаступництва матеріального, а відтак, і процесуального не може бути.

Зокрема, згідно ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, які випливають із зобов'язання, що пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Тобто, вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають.

Предметом спору в даній справі є стягнення 3% річних та інфляційних витрат за невиконання рішення суду.

Отже, право на відшкодування 3% річних та інфляційних втрат випливає із зобов'язання, що пов'язане з особою кредитора ОСОБА_2, а відтак процесуальне правонаступництво не допускається.

За таких обставин Київський апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про стягнення 3% річних та інфляційних збитків.

Керуючись ст.ст.255, 268, 362, 377, 389, 390 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про стягнення 3% річних та інфляційних збитків- скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про стягнення 3% річних та інфляційних збитків - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту ухвали до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна