Апеляційне провадження № 22-ц/796/5180/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Київ

Унікальний номер 760/20184/15-ц

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», поданою його представником Кушнір Валерією Дмитрівною,

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від, ухваленого 20 березня 2018 року під головуванням судді Кушнір С.І. в приміщенні Солом'янського районного суду м. Києва (дата і час складення повного тексту рішення невідомі),-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулась з позовом до ПАТ «НВП «Більшовик», третя особа ОСОБА_6, в якому просила суд визнати незаконним її звільнення з посади заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» в зв'язку зі скороченням штату працівників відповідно до наказу №216/к від 12.10.2015 року; визнати незаконним наказ ПАТ «НВП «Більшовик» № 216/к від 12.10.2015 року про її звільнення з посади заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» в зв'язку зі скороченням штату працівників; поновити її на роботі в ПАТ «НВП «Більшовик» з 20 жовтня 2015 року. Вважала, що її було звільнено з грубим порушенням норм діючого законодавства.

На обґрунтування своїх вимог вказувала, що з 4 квітня 1985 року вона перебувала в трудових відносинах з ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК», а з 21 жовтня 2008 року працювала на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів-начальника фінансового бюро відділу центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК», на умовах повного робочого дня.

1 липня 2015 року Наказом №83 по підприємству було введено в дію нову організаційну структуру та штатний розпис ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК». Того ж дня наказом №85 було виведено із організаційної структури деякі посади, в тому числі посаду, на якій вона перебувала - заступника головного бухгалтера з фінансів-начальника фінансового бюро. Наказом №86 від 01.07.2015 було виведено відповідні підрозділи із організаційної структури підприємства, а деякі з них введено до складу інших підрозділів.

Наказом №87 від 01.07.2015 було виведено із організаційної структури підприємства посади, що підлягають скороченню, в тому числі посаду яку вона обіймає - заступника головного бухгалтера з фінансів-начальника фінансового бюро та начальника відділу продажу.

6 липня 2015 року їй було вручено повідомлення про позапланове звільнення в якому зазначалось, що посада заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро скорочена, а тому вона підлягає вивільненню на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю. В свою чергу, також було повідомлено про те, що на підприємстві відкритих вакансій, що відповідають її спеціальності немає і ПАТ «НВП «Більшовик» не може запропонувати їй іншу роботу.

20 жовтня 2015 року вона разом з іншими працівниками, не була допущена представниками підприємства, до місця роботи, із забороною входу на територію підприємства, мотивуючи це її звільненням з 19 жовтня 2015 року.

21 жовтня 2015 року нею було отримано від відповідача рекомендований лист в якому було зазначено, що наказом № 216 від 12 жовтня 2015 року її було звільнено з посади заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро в зв'язку із скороченням штату працівників за ч.1 ст. 40 КЗпПУ. Крім того, в цьому листі зазначалось, що копію наказу про звільнення та трудову книжку вона 19 жовтня 2015 року не отримала з невідомих причин, а тому має право у будь-який час звернутися до відділу кадрів для їх отримання.

Однак, протягом робочого часу 19 жовтня 2015 року вона весь час перебувала на робочому місці і жодних наказів відносно себе та свою трудову книжку не отримувала.

22 жовтня 2015 року позивач отримала повідомлення з поштового відділення про необхідність отримання розрахунку при звільненні, який був направлений відповідачем за допомогою грошового переказу на її поштову адресу.

Трудову книжку станом на момент звернення до суду з позовом так і не отримала у відповідача, оскільки їй як і багатьом звільненим працівникам підприємства було заборонено вхід на територію підприємства.

Починаючи з 20 жовтня 2015 року по 9 листопада 2015 року вивільненими працівниками, в тому числі і нею, були складені акти про умисне перешкоджання представниками відповідача доступу до робочих місць та можливості отримання ними копій наказів про звільнення та трудових книжок.

6 липня 2015 року на засіданні первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» було прийнято рішення про звернення до Генерального директора ПАТ «НВП «Більшовик» з вимогою надати техніко-економічне обґрунтування проведення процесів реорганізації підприємства, що зумовили введення змін до структури управління та штатного розпису разом з всіма обґрунтовуючими документами.

Оскільки на таке звернення генеральним директором не було надано жодної відповіді, 21 липня 2015 року знову відбулося засідання первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» та було прийнято рішення про звернення до Фонду державного майна України з вимогою зобов'язати адміністрацію підприємства вчинити дії відповідно до вимог чинного законодавства та здійснити захист трудових та соціальних прав працівників.

23 липня 2015 року від адміністрації підприємства надійшов лист-відповідь до профспілкового органу, де було зазначено, що таке вивільнення здійснюється без погодження профспілкового органу оскільки кількість всіх працівників менше 4 %, і підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 колективного договору роботодавця не зобов'язано його погоджувати.

14 вересня 2015 року Фонд державного майна України направив адміністрації підприємства листа № 10-25-16269 з пропозицією утримуватися від вчинення дій, наслідком яких є прийом на роботу нових працівників та звільнення, скорочення чисельності працівників товариства, відсторонення їх від роботи до моменту закінчення роботи створеної фондом робочої групи з вивчення питань діяльності товариства.

Наказом Фонду державного майна України № 1508 від 13.10.2015 року голові правління ПАТ «НВП «Більшовик» ОСОБА_6 було заборонено вчиняти будь-які дії щодо скорочення чисельності або зміни штату працівників товариства до моменту закінчення роботи робочої групи, створеною відповідно до наказу Фонду державного майна від 15 вересня 2015 року № 1353.

В порушення наказу Фонду державного майна України адміністрацією було продовжено вивільнення працівників з порушенням законних прав та інтересів працівників.

Крім того, вона на момент звільнення була членом первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик», погодження якого на її звільнення не було отримано адміністрацією.

Вважала, що твердження відповідача про відсутність відкритих вакансій, які відповідають її спеціальності чи посаді не відповідає дійсності, оскільки скоротивши її посаду, в той же день ним було прийнято на роботу двох нових працівників на посади заступників головного бухгалтера і вона, як працівник з більш високою кваліфікацією мала переважне право на залишення на роботі відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України.

З посиланням на викладені обставини, ОСОБА_5 просила позов задовольнити в повному обсязі.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.09.2016 позов ОСОБА_5 до ПАТ «НВП «Більшовик», третя особа: ОСОБА_6 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі - задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_7 з посади заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії ПАТ «НВК «Більшовик» на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно наказу від 12.10.2015 року під №216/к за підписом Голови правління - генерального директора ОСОБА_6, і поновлено її на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» з 19.10.2015.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 5.12.2016 заяву ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК» про перегляд заочного рішення - задоволено та скасовано заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року.

2 листопада 2016 року ОСОБА_5 звернулася із позовом про стягнення з ПАТ «НВП «Більшовик» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 28 275 грн. 45 коп. з посиланням на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.09.2016, яким було допущено негайне його виконання в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді заступника головного бухгалтера центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик».

Оскільки вона не працювала починаючи з 20 жовтня 2015 року по 19 травня 2016 року, то в час вимушеного прогулу включаються - листопад 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року - а це 7 місяців, або 230 робочих днів.

З посиланням на викладені обставини, ОСОБА_5 просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 28 275 грн. 45 коп.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.11.2017 позови ОСОБА_5 про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі (760/20184/15) та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (№ 760/18684/16) об'єднано в одне провадження.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено, визнано незаконним її звільнення з посади заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» відповідно до наказу № 216/к від 12.10.2015.

Визнано незаконним наказ ПАТ «НВП «Більшовик» від 12.10.2015 від 216/к про звільнення ОСОБА_5 в зв'язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» з 19 жовтня 2015 року.

Стягнуто з ПАТ «НВП «Більшовик» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 28 275 грн. 45 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць в сумі 4 039,35 грн. допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ПАТ «НВП «Більшовик» Кушнір В.Д. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що єдиною підставою для ухвалення оскаржуваного рішення є посилання суду на так звану «персональну розстановку», що є грубим порушенням положень ст.ст.78, 95 ЦПК України.

Судом порушено норми процесуального права щодо витребування оригіналів документів для огляду в судовому засіданні, а тому висновок суду щодо доказів позивача про наявність вакантних посад, які не були запропоновані, є хибним та не відповідає дійсним обставинам справи.

Судом при ухваленні рішення зазначено, що не були запропоновані всі вакансії, проте, не зазначено, які сааме вакансії не були запропоновані, а тому рішення не є обґрунтованим та не може вважатися законним.

Справу розглянуто в порядку ст.369 ЦПК України без виклику сторін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 з 04.04.1985 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «НВП «Більшовик». З 20.10.2008 вона обіймала посаду заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро відділу центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик», на умовах повного робочого дня.

01.07.2015 відповідачем був виданий наказ № 83 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» на 2015 рік яким введено в дію нову організаційну структуру та штатний розпис ПАТ «НВП «Більшовик».

Наказом № 85 від 01.07.2015 виведено із організаційної структури деякі посади, в тому числі посаду заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро відділу центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик», яку обіймала позивач.

Наказом № 86 від 01.07.2015 виведено відповідні підрозділи із організаційної структури підприємства.

Наказом № 87 від 01.07.2015 було виведено із організаційної структури підприємства посади, що підлягають скороченню, в тому числі посаду, яку обіймала позивач - заступника головного бухгалтера з фінансів-начальника фінансового бюро відділу центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик».

ПАТ «НВП «Більшовик» надіслав голові Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» повідомлення №11/к-07/01 від 02.07.2015, про заплановане звільнення працівників.

06.07.2015 позивач попереджена про майбутнє вивільнення, з яким вона ознайомлена 06.07.2015. В попередженні зазначено, що у зв'язку з відсутністю на підприємстві відкритих вакансій, що відповідають спеціальності чи посаді ОСОБА_5 адміністрація ПАТ «НВП «Більшовик» не може запропонувати позивачеві іншу роботу на вказаному підприємстві.

Наказом № 216/к від 12.10.2015 «Про звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників» ОСОБА_5 звільнена із займаної посади заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» 19.10.2015 у зв'язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України.

Встановлено, що ОСОБА_5 на момент звільнення була членом первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що з 22.04.2014 вона працювала на посаді керівника відділу кадрів. ОСОБА_5 була звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штату, були запропоновані вільні вакантні посади у письмовій формі. Отримувати повідомлення про запропоновані вакантні посади ОСОБА_5 відмовилась. Заходили до її кабінету та пропонували вакантні посади, позивач ОСОБА_5 відмовилась, про що складені акти про відмову. 06.07.2015 позивачу вручено повідомлення про вивільнення.

За фахом позивача, вільних вакантних місць на підприємстві не було, пропонувались позивачу вакантні посади, які були, однак позивач відмовлялась. Керувались штатним розкладом для запропонування вакантних посад, є персональна розстановка - робоча документація. Складено довідку, про вакантні посади, які не пропонувались позивачу, в зв'язку з тим, що не відповідали фаху позивача.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що на підприємстві обіймав посаду начальника відділу правової роботи ПАТ «НВП «Більшовик». Отримувати повідомлення про запропоновані вакантні посади ОСОБА_5 відмовилась, про що складені акти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що працював старшим юрисконсультом відділу правової роботи управління правової роботи та майнових правовідносин. Він складав акт про відмову ОСОБА_5 отримання трудової книжки. Позивач отримала трудову книжку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що враховуючи допущенні порушення з боку відповідача ст.49-2 КЗпП України при звільненні позивача, наявні законні підстави для поновлення прав позивача шляхом визнання незаконним оспорюваного наказу, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, включаючи строк, який перевищує один рік, оскільки заява про поновлення позивача розглядається більше одного року не з вини працівника (ч.2 ст.235 КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, з огляду на що, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Виходячи зі змісту п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених, між іншим, п.1 ст.40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору.

Крім цього, ч. 6 ст. 43 КЗпП України передбачено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП.

Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

06.07.2015 на засіданні профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» було розглянуто повідомлення Голови правління - генерального директора ПАТ «НВП «Більшовик» ОСОБА_6 «Про заплановане звільнення працівників» та наказ № 83 від 01.07.2015 року «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» на 2015 рік» (а.с. 33)

Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень , кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

На засіданні було прийнято рішення про звернення до Генерального директора ПАТ «НВП «Більшовик» з вимогою надати техніко-економічне обґрунтування проведення процесів реорганізації підприємства, що зумовили введення змін до структури управління та штатного розпису разом з всіма обґрунтовуючими документами, а також було відмічено про необхідність тимчасового припинення дії наказу №83 від 01.07.2015 року із скасуванням заходів пов'язаних з прийомом на роботу сторонніх працівників.

23.07.2015 на адресу Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» від відповідача надійшов лист-відповідь вих. № 967-1 щодо розгляду порушених в рішенні засідання профспілкового комітету питань (а.с. 36-37)

Відповідач зазначав, що згідно зі Статутом ПАТ «НВП «Більшовик», в новій редакції, товариство самостійно визначає структуру і штатний розпис, проект організаційної структури товариства було затвердження Правлінням Товариства на направлено на погодження до Фонду державного майна України. Після отримання погодження Фонду державного майна України, розроблений спільними зусиллями проект штатного розпису був затверджений Правлінням та введений в дію.

Відповідач зазначав, що ані Статутом Товариства, ані діючим на підприємстві Колективним договором не передбачено обов'язку адміністрації Товариства направляти на попередній розгляд або погодження проектно-організаційної структури та/або штатного розпису Товариства.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 Колективного договору на 2012 рік встановлено, що сторони зобов'язуються не допускати на підприємстві звільнень працюючих за ініціативою адміністрації більше 4 відсотків чисельності працівників протягом року. Якщо виникає необхідність в такому скороченні рішення приймається адміністрацією спільно з профспілковим комітетом, після погодження з представником власника і центральним органом відповідної профспілки. Враховуючи, що заплановане звільнення працівників буде здійснено в межах 4 відсотків і відбуватиметься не раніше 15.10.2015 року, в адміністрації не виникло обов'язку щодо узгодження запланованих звільнень працівників з профспілковою організацією.

21.07.2015 на засіданні профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» було прийнято рішення про звернення до Фонду державного майна України з проханням зобов'язати адміністрацію товариства вчинити дії відповідно до вимог чинного законодавства з надання техніко-економічного обґрунтування проведення процесів реорганізації підприємства, затвердженого у встановленому порядку структури управління та штатного розпису, щодо тимчасового припинення дії наказу № 83 від 01.07.2015 року і скасування заходів пов'язаних з прийомом на роботу сторонніх працівників (а.с. 34-35)

Наказом № 1353 від 15.09.2015 року Фонду державного майна України було створено робочу групу для вивчення проблемних питань діяльності ПАТ «НВП «Більшовик» та напрацювання шляхів їх вирішення (а.с. 32)

14.09.2015 Голові ПАТ «НВП «Більшовик» Фондом державного майна України було направлено лист № 10-25-16269, в якому фонд пропонував утриматись від вчинення дій, наслідком яких є прийом на роботу нових працівників та звільнення, скорочення чисельності працівників товариства, відсторонення їх від роботи до моменту роботи робочої групи створеної відповідно до наказу Фонду державного майна України від 22.07.2015 року (а.с. 39).

Наказом №1508 від 13.10.2015 року Фонду державного майна України Голові правління ПАТ «НВП «Більшовик» ОСОБА_6 було заборонено вчиняти будь-які дії щодо скорочення чисельності або зміни штату працівників товариства до моменту закінчення роботи робочої групи створеної відповідно до наказу Фонду № 1353 від 15.09.2015 року (а.с. 38).

Наказом № 216/к від 12.10.2015 року позивача було звільнено з посади заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії з 19 жовтня 2015 року, у зв'язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 24).

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових зборів» при розгляді трудових спорів, пов`язаних зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Позивач та її представник в судовому засіданні суду першої інстанції факту скорочення чисельності та штату працівників у відповідача не спростовують, разом з тим, посилалися на наявність інших вакансій.

Втім, як встановлено в ході судового розгляду, при звільненні позивача відповідачем було допущено порушення вимог ст.49-2 КЗпП України щодо обов`язку запропонувати йому іншу роботу на підприємстві.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві протягом липня, серпня, вересня 2015 року пропонувалися вакантні посади на підприємстві, разом з цим позивач відмовлялася підписувати пропозиції, у зв'язку з чим уповноваженими особами відповідача були складені акти про відмову позивача в отриманні пропозиції про переведення на вільні вакантні посади.

Позивач та його представник в ході розгляду справи заперечували вказані обставини та зазначали, що жодної вакантної посади їй з боку відповідача не пропонувалося.

Як вбачається з «персональної розстановки» ПАТ «НВП «Більшовик», введеної в дію з 1 липня 2015 року, затвердженою головою правління, вакантними були посади: юрисконсульта, начальника команди, інспектора режимно-секретного відділу, завалювальника шихти у вагранки, слюсаря-електромонтажника, електрика, слюсаря-ремонтника, підсобного робітника, машиніста крана, налагоджувальника КВПтаА, слюсаря КВПтаА, однак позивачеві вони не пропонувалися.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що позивач в 1985 році закінчила Бердичівський машинобудівельний технікум за спеціальністю обробка металів різанням, присвоєно кваліфікацію техніка-технолога. В 1991 році позивач закінчила Київський політехнічний інститут за спеціальністю технологія машинобудування, присвоєно кваліфікацію інженер-механік.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не в повній мірі були виконані вимоги ст.49-2 КЗпП України щодо обов`язку запропонувати позивачу іншу роботу на підприємстві. При виконанні таких вимог працівникові, що вивільняється, має бути запропоновані всі вакансії, що є на підприємстві.

Так, з точки зору ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу.

Питання щодо можливості переведення позивача на вакантні посади з врахуванням наявного у нього фаху, спеціальності, освіти, стажу та досвіду роботи та інших вимог, які ставляться до можливого кандидата, повинні бути обговорені і остаточно вирішені після того, як вакантні посади будуть йому фактично запропоновані.

Керівництво має запропонувати всі наявні вакансії і саме не повинно вирішувати, які посади можуть бути запропоновані позивачу, а які ні, оскільки в іншому випадку це не відповідає нормам трудового законодавства, так як такими діями обмежується право працівника самому обирати вакантну посаду, навіть і ту, яка не відповідає його кваліфікації, або звернутися до центру зайнятості для подальшого працевлаштування.

Крім того, відповідно до ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівнику має бути запропонована робота за відповідним фахом (спеціальністю) і лише при відсутності такої роботи інша робота, яка є на підприємстві, в установі, організації.

Проаналізувавши вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем при звільненні позивача були допущені порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України, що призвело до порушення встановленого порядку звільнення працівника за п.1 ст.40 КЗпП України.

А отже, доводи апеляційної скарги щодо грубого порушення судом положень ст.ст.78,95 ЦПК України та посилання в оскаржуваному рішенні на «персональну розстановку», є безпідставними та не відповідають вимогам закону.

Оскільки в ході розгляду справи встановлені порушення з боку відповідача ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні позивача, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність законних підстав для поновлення прав позивача шляхом визнання незаконним оспорюваного наказу, поновлення останнього на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, включаючи строк який перевищує один рік, оскільки заява про поновлення позивача розглядається більше одного року не з вини працівника ( ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв'язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», поданою його представником КушнірВалерією Дмитрівною - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: