Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 712/4460/16-ц

провадження № 61-11488св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Пенсійний фонд України, Управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 02 червня 2016 року у складі судді Мельник І. О. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Пальонного В. С., Карпенко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що йому 67 років. З квітня 1988 року він займався адвокатською діяльністю, а останні 11 років ще й працював по найму. У зв'язку із значною втратою слуху, у 2004 році йому була встановлена III група інвалідності, а 11 жовтня 2004 року поставлений на облік в управлінні Пенсійного фонду міста Черкаси та отримував пенсію по інвалідності.

З 19 серпня 2008 року йому призначена пенсія за віком. Оскільки він продовжував працювати, пенсія перераховувалася двічі та остаточно була встановлена у розмірі 2 257,07 грн, яка виплачувалася управлінням до 01 квітня 2015 року.

У 2011 році він звернувся із спільною заявою до Управління Пенсійного фонду та податкової інспекції у Придніпровському районі, в якій вказав, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, призупиняє займатися адвокатською діяльністю, а з грудня 2013 року припинив роботу і по найму, про що власником повідомлено до управління.

З 01 квітня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду йому виплачується пенсія в розмірі 85 % від призначеної в розмірі 1 918,51 грн. Він двічі звертався до Управління Пенсійного Фонду із заявою щодо незгоди про утримання з його пенсії 15 %, на що йому повідомлено, що 01 квітня 2015 року утримання з пенсії здійснюється в розмірі 15 % від призначеної на підставі статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки згідно з документів пенсійної справи він є приватним підприємцем. Також його заяви про неправомірність утримання 15 % пенсії залишені без задоволення ГУ Пенсійного Фонду в Черкаській області та самим Пенсійним фондом.

19 травня 2016 року ОСОБА_1 подав до суду уточнені позовні вимоги та просив стягнути солідарно з Пенсійного фонду України та управління Пенсійного фонду в місті Черкасах на його користь 3 780,54 грн шкоди на 01 лютого 2016 року та по 366,75 грн на день винесення рішення суду.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 02 червня 2016 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що під час розгляду справи не надано допустимих, належних та переконливих доказів, що позивачу завдано матеріальної шкоди незаконним діями відповідача.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначені судові рішення, та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами порушено норми процесуального права, та неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не визначає статус пенсіонера - працюючий він чи ні. А «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» стосується призначення та перерахунку пенсій, а не визначення правового статусу пенсіонера.

Отже, діями пенсійних органів у позивача відбирається 15 % його законних доходів.

У лютому 2017 року Управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області подало заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом апеляційної інстанції установлено, щоОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку з 11 жовтня 2004 року і на даний час отримує пенсію за віком.

Згідно з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 обліковується як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та є платником податків, що підтверджується даними довідки № 54 / 29-035 - 1 від 01 лютого 2007 року про взяття на облік платника податків адвоката ОСОБА_1

Також вказаний факт підтверджується відомостями з реєстру страхувальників, де датою взяття на облік МДЗУ є 15 липня 1993 року, а в графі дата зняття з обліку МДЗУ відсутні записи станом на 08 липня 2015 року.

Позивач звертався з відповідними заявами до Управління Пенсійного фонду в місті Черкасах Черкаської області, Головного управління Пенсійного Фонду в Черкаській області та до Пенсійного Фонду України про виплату пенсії в повному обсязі.

Позивачу повідомлено, що він обліковується як працююча особа, роз'яснено процедуру зняття з обліку як платника податків для отримання пенсії в повному обсязі.

Відповідно до статей 10, 60, 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

За таких умов у судів попередніх інстанцій не було підстав, передбачених законом для задоволення його вимог, оскільки позивач не довів в суді, що діями або бездіяльністю відповідачів йому завдано матеріальну шкоду, а утримання з його пенсії податків є неправомірним.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 були предметом дослідження апеляційним судом, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Журавель Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. П. Курило