Постанова

Іменем України

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 581/372/16-ц

провадження № 61-10029св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго», Недригалівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на постанову Апеляційного суду Сумської області від 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Левченко Т. А., Собини О. І., Ткачук С. С., у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії виконуючого обов'язки начальника Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лісової ЮліїГригорівни,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії виконуючого обов'язки начальника Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ЛісовоїЮ. Г.

Скаргу мотивовано тим, що на виконанні Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 23 червня 2016 року Липоводолинським районним судом Сумської області, про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (далі - ПАТ «Сумиобленерго») відновити постачання електричної енергії до житла ОСОБА_4, який відповідно до постанови державного виконавця від 22 вересня 2017 року був повернутий їй, як стягувачу.

Посилаючись на те, що державний виконавець не сприяла виконанню боржником судового рішення, внаслідок чого електропостачання до її будинку так і не відновлено, заявник просила суд скасувати постанову державного виконавця від 22 вересня 2017 року про повернення їй виконавчого документа та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана постанова була прийнята державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих йому повноважень.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 19 грудня 2017 року ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 року скасовано, скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову виконуючого обов'язки начальника Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лісової Ю. Г. від 22 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи скаргу, апеляційний суд виходив із того, що державним виконавцем не перевірено пояснення ПАТ «Сумиобленерго» щодо неможливості виконання рішення суду без доступу до будинку ОСОБА_4 - зокрема, шляхом залучення до виконавчого провадження відповідного спеціаліста для надання ним висновку про технічну можливість чи неможливість відновлення постачання електричної енергії до житла стягувача без доступу до її будинку.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року, ПАТ «Сумиобленерго», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на межі експлуатаційної відповідальності та балансової належності, які встановлені нормами пунктів 1.2 та 2.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28.

Під час виконання рішення суду саме ОСОБА_4 не бажала скористатися своїми правами і чинила перешкоди ПАТ «Сумиобленерго» у виконанні останнім своїх прав, що і було відображено державним виконавцем в акті від 21 вересня 2017 року.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначила, що відключення електричної енергії відбулось у березні 2015 року без рішення суду, всупереч вимог пункту 35 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, а також без її присутності, за межами її домоволодіння, а саме на електроопорі № 25. Однак, пояснення представника боржника державним виконавцем не було перевірено, до виконавчого провадження не було залучено відповідного спеціаліста для надання ним висновку про технічну можливість чи неможливість відновлення постачання електричної енергії до житла без доступу до будинку стягувача.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною третьою статті 2 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 серпня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року, зобов'язано ПАТ «Сумиобленерго» відновити постачання електричної енергії до житла ОСОБА_4 по АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 19 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 червня 2016 року.

04 листопада 2016 року ПАТ «Сумиобленерго» надіслало Недригалівському міжрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області повідомлення про неможливість виконання зазначеного судового рішення у зв'язку з недопущенням стягувачем працівників боржника до розташованих у її житлі електроустановок, що підтверджується актом ПАТ «Сумиобленерго» від 01 вересня 2016 року.

За період з 10 листопада 2016 року до 20 березня 2017 року виконавче провадження було зупинено у зв'язку із розглядом зазначеної справи судом касаційної інстанції.

24 березня 2017 року державним виконавцем та представниками боржника з метою виконання зазначеного рішення суду був здійснений виїзд за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, за наслідками якого державним виконавцем складено акт, з якого вбачається, що ОСОБА_4 не допустила працівників ПАТ «Сумиобленерго» до розташованого в будинку лічильника, чим унеможливила здійснення робіт з відновлення електропостачання.

Постановою виконуючого обов'язки начальника Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 30 березня 2017 року виконавчий лист з примусового виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 червня 2016 року повернутий стягувачу на підставі пункту 4 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з перешкоджанням стягувачем проведенню виконавчих дій.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 28 квітня 2017 року постанову виконуючого обов'язки начальника Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 30 березня 2017 року скасовано.

Постановою виконуючого обов'язки начальника Недригалівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 11 травня 2017 року зазначене виконавче провадження відновлено.

27 червня 2017 року державним виконавцем під час виїзду за місцем проживання стягувача з метою примусового виконання рішення суду щодо відновлення електропостачання до її житла складено акт про те, що ОСОБА_4 наполягала на тому, щоб підключення електроенергії відбувалося на електроопорі, тобто без доступу до її житла. Акт містить пояснення представника ПАТ «Сумиобленерго» про те, що такі дії стягувача унеможливлюють виконання рішення суду.

21 вересня 2017 року виконуючим обов'язки начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лісовою Ю. Г. складено акт, у якому викладено пояснення юрисконсульта ПАТ «Сумиобленерго» ОСОБА_6 про неможливість виконання рішення суду без доступу до прийомного ізолятора вводу в будинок, так як раніше бригадою був змонтований ввід в будинок іншим проводом, який підключений до опори, а інший кінець проводу необхідно закріпити на прийомному ізоляторі вводу в будинок ОСОБА_4, оскільки саме на даних ізоляторах знаходиться межа балансової належності електричних мереж.

Також у акті зазначено, що ОСОБА_4 наполягає на підключенні електроенергії на електроопорі, а не на ізоляторах, що знаходяться на фасаді її будинку, оскільки відключення електроенергії відбулося без її відома та без рішення суду.

Державний виконавець зазначив у акті, що дані рішення сторін унеможливлюють примусове виконання рішення суду, так як ізолятори знаходяться на будинку ОСОБА_4 у дворі її господарства, а електроопора - за його межами.

На підставі акту державного виконавця від 21 вересня 2017 року постановою виконуючого обов'язки начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 22 вересня 2017 року повернуто ОСОБА_4 виконавчий лист № 581/372/16-ц, виданий 23 червня 2016 року Липоводолинським районним судом Сумської області про відновлення постачання електричної енергії до її житла на підставі пункту 4 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв'язку з перешкоджанням стягувачем проведенню виконавчих дій, що, в свою чергу, позбавляє державного виконавця можливості виконати рішення суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що приймаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець виходив виключно із пояснень юрисконсульта ПАТ «Сумиобленерго» про неможливість виконання рішення суду без доступу до будинку ОСОБА_4, однак ці пояснення державний виконавець не перевірив, зокрема, шляхом залучення довиконавчого провадження відповідного спеціаліста для надання ним письмового висновку про технічну можливість чи неможливість відновлення постачання електричної енергії до житла ОСОБА_4 без доступу до її будинку.

Таким чином, не перевіривши неможливість виконання рішення суду боржником без доступу до будинку стягувача, державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з перешкоджанням стягувачем проведенню виконавчих дій.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, афактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити рішення апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Сумської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник