Справа № 139/410/18
Провадження № 2/139/184/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 червня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

його представника ОСОБА_5,

та секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

18 вересня 2006 року померла мати позивача ОСОБА_7. До складу спадщини після її смерті входила земельна ділянка, що знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 15 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову нотаріуса в прийомі такої заяви через пропущення строків для подання такої заяви. Вказуючи, що він з обєктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом ОСОБА_1 23 квітня 2018 року звернувся до суду.

Ухвалою від 24 квітня 2018 року (а.с. 20) відкрито підготовче провадження у справі. Під час підготовчого провадження судом за клопотанням сторони позивача отримано копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_7 (а.с. 36-71), а також відзив відповідача ОСОБА_4 на позов (а.с. 91-94).

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року (а.с. 77) справу було призначено до розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що після смерті матері його ніхто не ставив до відома, що переоформляється спадщина, а тому він не подавав заяву про її прийняття. А в останні дні шестимісячного строку він не міг приїхати до нотаріуса і подати відповідну заяву, оскільки мав травму колінного та ліктьового суглобів та з 15 до 25 березня 2007 року перебував на лікування в м. Хмельницький.

Представник відповідача сільський голова ОСОБА_6 сільської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника сільської ради (а.с. 26, 72).

З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідача ОСОБА_6 сільської ради.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, зокрема, висловив думку, що потрібно було спадщину після смерті дружини оформити на себе, хоча він із синами домовлявся, що земля буде ОСОБА_4, а будинок - ОСОБА_1. Також заявив, що не памятає, чи був він у нотаріуса, заперечив, що підписував заяву про відмову від права на обовязкову частку у спадщині.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав і пояснив, що дійсно після смерті матері було вирішено, що він оформить її земельну ділянку, а брат ОСОБА_1, у якого нема власного житла - батьківський житловий будинок. Для реалізації свого права він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, подав необхідні документи і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала його покійній матері. Позивачу було добре відомо про всі ці обставини, крім того, він ніколи не мав травм ноги чи руки і не лікувався з цього приводу, а тому мав змогу також подати вчасно заяву до нотаріуса.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

За загальними положеннями про спадкування. спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України); право на спадщину виникає в день відкриття спадщини за заповітом або за законом (ст. 1223 ЦК України); спадкоємець, який бажає отримати спадщину, має прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

18 вересня 2006 року в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_7 (а.с. 7).

Із довідки ОСОБА_6 сільської ради № 310 від 13.12.2017 (а.с. 68) та з матеріалів спадкової справи Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 335/2006, зокрема, державного акта на право власності на землю (а.с. 50) слідує, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_8 входила, зокрема, земельна ділянка № 181 на території ОСОБА_6 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області площею 3,3291 га.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 7716363 від 13 грудня 2006 року (а.с. 39) стверджується, що заповіту по своїй смерті ОСОБА_7 не залишала.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст. 1258 ЦК України). Так, до спадкоємців першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) належать, зокрема, другий з подружжя і діти спадкодавця.

Свідоцтвом про народження позивача (а.с. 8), свідоцтвом про народження відповідача ОСОБА_4 (а.с. 45), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 49) стверджується, що сторони за цим позовом входили до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_7.

Із довідки ОСОБА_6 сільської ради № 310 від 13 грудня 2017 року (а.с. 68) слідує, що на день смерті разом із спадкодавцем проживав та був зареєстрований лише її чоловік - відповідач за цим позовом ОСОБА_3.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 13 грудня 2006 року подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття обовязкової частки у спадщині після смерті дружини (а.с. 42).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк.

Матеріалами спадкової справи Мурованокуриловецької ДНК № 335/2006 до майна померлої ОСОБА_7 (а.с. 36-71) доводиться, що відповідач ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті 18.09.2006 ОСОБА_7, подавши відповідну заяву до нотаріуса 13 грудня 2006 року (а.с. 38). Цими ж матеріалами стверджується, що інший спадкоємець за законом ОСОБА_1 до нотаріуса у визначені законом строки не звернувся. Тому 14 червня 2007 року спадкоємцю першої черги за законом ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку № 181 площею 3,3291 га на території ОСОБА_6 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 61), на підставі якого 05 березня 2008 року відповідачу ОСОБА_4 було видано відповідний державний акт (а.с. 96).

Також матеріалами спадкової справи доводиться, що позивач ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті 18.09.2006 матері ОСОБА_7 звернувся лише 15 березня 2018 року (а.с. 66). Цього ж числа державний нотаріус Мурованокуриловецької ДНК виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 116/02-31 (а.с. 71) з мотиву пропуску строків для прийняття спадщини.

ОСОБА_1 стверджує, що пропустив строк з поважних причин, оскільки на час закінчення строку для прийняття спадщини з 15 до 25 березня 2007 року перебував на лікуванні у м. Хмельницький у звязку з травмою суглобів (колінного та ліктьового). Таку обставину позивач ствердив довідкою поліклініки № 4 м. Хмельницький без номера і дати (а.с. 14). Із цієї довідки слідує, що з 15 до 25 березня 2007 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні.

Поданий позивачем доказ не містить необхідних реквізитів, зокрема, номера, дати, діагнозу, підстави видачі такої довідки, а тому суд вважає його таким, що не відповідає вимогам належності та достовірності, має сумнівне походження.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обставини, на які посилається позивач, не є такими. Зокрема, позивач не надав суду доказів поважності незвернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до 15 березня 2007 року, а також відразу після припинення лікування і протягом одинадцяти років.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Виходячи з вище викладеного можна зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Частина 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобовязують сторону, зокрема, позивача, довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Перед судом позивач не довів обєктивних, непереборних, істотних труднощів, які унеможливили вчинення ним дій по поданні до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: __________