Справа № 502/932/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

за участю секретаря судового засідання Фоміної О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до

Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності

та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.06.2018 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, площею 1,92 га та 1,16 га, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташовані на території Червоноярської сільської ради Кілійського району у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

20.08.2018 року представник позивача подав до канцелярії суду уточнюючу позовну заяву, відповідно до якої просить встановити факт належності земельної ділянки площею 3,08 га для ведення товарного сілськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнання за позивачем право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

В обґрунтування викладених позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3, яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з земельних ділянок загальною площею 3,08 га, які розташовані на території Приозернянської сільської ради Кілійського району Одеської області та які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами НОМЕР_2 (площа 1,92 га) та НОМЕР_3 (площа 1,16 га), відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданий Кілійською районною державною адміністрацією 26.10.2005 року. Померла була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1. Відповідно до заповіту ОСОБА_3на випадок своє смерті заповідала позивачу ОСОБА_2 все належне їй майно. Позивач, відповідно до ст. 1223 ЦК України є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, була заведена спадкова справа № 283/2018. Під час звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини позивачу був наданий лист за № 1061/02-14 від 04 травня 2018 року, в якому зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не є можливим, у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державний акт про право приватної власності на земельну ділянку.

Представник позивач за довіреністю, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглядати за його відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Приозернянської сільської ради Кілійського району Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позов просить провести засідання без його участі, з позовними вимогами згодні в повному обсязі.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3, про що ІНФОРМАЦІЯ_5 складено відповідний актовий запис №17, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим 14.03.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серія НОМЕР_5.

Відповідно до довідки, виданої 01 червня 2018 року Приозерненською сільською радою Кілійського району ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з дублікату заповіту, виданого 02.11.2016 року секретарем Приозерненською сільської ради Кілійського району за реєстровим №409, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б не складалося і загалі все те, що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 25 жовтня 2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації №464 від 16.08.2004 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,08 га, розташованої на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки: №1 - НОМЕР_2 (площею 1,92 га); №2 - НОМЕР_3 (площею 1,16 га).

Згідно інформації наданої відділом Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області 28.11.2016 року за № Н-1084/0-1058/6-16, земельна ділянка площею 3,08 га розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить ОСОБА_3 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 16.08.2004 року №464.

З повідомлення №1061/02-14 від 04.05.2018 року, виданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,08 га, що розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 (спадкова справа №283/2018 Кілія), у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий Кілійською райдержадміністрацією Одеської області 25 жовтня 2005 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно повідомлення № 1084/01-16 від 11.07.2018 року, наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 була відкрита спадкова справа №283/2018, із заявою про прийняття спадщини звернувся: ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

державної реєстрації цих прав.

В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд

Дослідивши письмові докази, надані позивачами, враховуючи наведені норми цивільного законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту належності та визнання права власності на земельну ділянку, площею 3,08 га, що розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5, земельної ділянки площею 3,08 га, розташовану на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №1 - НОМЕР_2 (площею 1,92 га); №2 - НОМЕР_3 (площею 1,16 га).

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 3,08 га, розташовану на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №1 - НОМЕР_2 (площею 1,92 га); №2 - НОМЕР_3 (площею 1,16 га), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан