РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/1563/18

28 листопада 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2013 р.

У шлюбі у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні.

На даний час вона проживає разом з неповнолітніми дітьми яких утримує, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, не працює, проживає на заробіток, отриманий на сезонних роботах, інших доходів не має, тому їй одній важко забезпечити дітей всім необхідним.

За домовленістю між ними відповідач постійно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі, не нижчому 1200грн. на одну дитину в місяць. Однак, останнім часом розмір допомоги зменшився до 900грн. на одну дитину. Сума матеріальної допомоги, яку надає відповідач на даний час, є замалою для належного утримання дітей, адже в зв'язку з тим, що сину уже 11 років, а дочці 15 років збільшились витрати на придбання медикаментів, харчування, одягу, школярського приладдя, тощо.

Добровільно надавати більше коштів на утримання дітей відповідач відмовляється.

Відповідач неофіційно працює по тимчасових заробітках за кордоном, а саме в ОСОБА_7 та Російській Федерації, з чого має нерегулярний значний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дітей. Крім того, він є фізично здоровою людиною, інших утриманців, крім їхніх дітей, не має.

23.08.2018 р. на адресу суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовну заяву визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак заперечує проти розміру аліментів, вказаного позивачем.

Зокрема зазначає, 28.04.2015 р. між ним та ОСОБА_4 (д.п. Шиманською) ОСОБА_8, зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Смолигівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис за № 1.

На даний час ОСОБА_9 вагітна, через що не має можливості працювати, тому перебуває у нього на утриманні. Він з 19.06.2016 р. офіційно ніде не працює, підробляю тимчасовими заробітками, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 1686 від 13.08.2018 р.

Також вказує, що він не ухилявся від свого обов'язку утримувати їхніх з позивачем неповнолітніх дітей, і кожного місяця при можливості сплачував їй кошти на утримання дітей. Однак через важке матеріальне становище, в якому він зараз перебуває, він не має змоги сплачувати кошти в розмірі, який просить позивач.

Крім того закон визначає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В Законі України визначено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 01 липня 2018 року 1944,00 грн.

Оскільки закон визначає рівні права та обовязки батьків щодо дитини, він погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в сумі 972,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Іншу половину прожиткового мінімуму на дітей повинна забезпечувати позивач.

03.09.2018 р. на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує обставини, викладені відповідачем у відзиві на позов.

Так, відповідач у відзиві вказує, що він має на утриманні дружину від другого шлюбу, яка знаходиться у стані вагітності, підробляє по тимчасових заробітках, тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно.

При цьому, Сімейний кодекс України визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, відповідач по справі бажає сплачувати тільки мінімальний гарантований розмір аліментів, який є недостатнім для належного забезпечення дітей. При цьому закон передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В зв'язку з цим вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі по 2000 грн. на кожну дитину є справедливим та практично відповідає мінімально рекомендованому розміру аліментів на дитину.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позов, не заперечив проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак заперечив проти розміру аліментів, вказаного позивачем, оскільки відповідач ніде не працює, проживає на тимчасові заробітки, має на утриманні дружину від другого шлюбу. Крім того, 10.10.2018 р в позивача д другому шлюбі народилась народилась дочка ОСОБА_10, яка також перебуває на його утриманні, та яку він зобовязаний утримувати згідно закону. Тому стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в мінімальному розмірі, визначеному законом, а саме в сумі по 972 грн. на кожну дитину щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2013 р. (а.с. 2).

У шлюбі у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 3-4).

З акту обстеження матеріально-побутових умови сімї, складеного депутатом Надвірнянської міської ради, та довідки про склад сімї № 1712 від 26.07.2018 р., виданої КП «Надвірнянський житловик» вбачається, що позивач на даний час проживає разом з неповнолітніми дітьми, які перебувають на її утриманні, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, не працює, проживає на заробіток, отриманий на сезонних роботах, інших доходів не має. Сімя потребує матеріальної допомоги (а.с. 5-6).

З письмових документів, долучених відповідачем до матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину від повторного шлюбу, офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки (а.с. 23-26, 43).

Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому може надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника.

Таким чином, з врахуванням обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дітей, матеріального стану та стану здоровя платника аліментів, який не працює, має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утриання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1300 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанції № 26/2018 від 12.11.2018 р. (а.с. 37), та704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 01.08.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 1300 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 03.12.2018 р.