25.06.2018 227/2899/17
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого-судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля заяву першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою і просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2018 року, винесеного по цивільній справі № 227/2899/17 в частині стягнення понесених судових витрат, а саме просить вказані судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4800,00 грн., які стягнуті на користь прокуратури Донецької області з ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_3, стягнути саме з виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради (код ОКПО 04052695), як з виконавчого і розпорядницького органу місцевого самоврядування, який є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів та визначити, що стягненню підлягає сума судових витрат в розмірі 2400,00 грн..

Обґрунтовуючи заяву заявник зазначає, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа № 227/2899/17 за позовом заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення ОСОБА_2 міської ради, визнання договору про встановлення особистого платного земельного сервітуту на земельну ділянку недійсним та зобовязання щодо повернення земельної ділянки. Ухвалою суду від 30.01.2018 року провадження у справі було закрито у зв»язку з добровільним виконанням вимог позивача та стягнуто з ОСОБА_2 міської ради на користь прокуратури Донецької області понесені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі ухвали суду було видано виконавчий лист, який 28.03.2018 року був спрямований до управління Державної казначейської служби України у м.Добропіллі Донецької області. Вказаний лист казначейською службою 30.08.2018 року був повернутий без виконання у зв»язку з тим. Що ОСОБА_2 міська рада Донецької області, яка зазначена у виконавчому листі боржником, не є таким у значенні визначеному абз.2 п.2 Порядку 845 щодо виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, а саме ОСОБА_2 міська рада не є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів чи установою, рахунки якої відкриті в органах казначейства. Посилаючись на норми ст.1, 11 ЗУ «Про місцеве самоврядування» заявник вказує, що місцевими радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим законом є виконавчі органи рад, які є підконтрольними і підзвітними відповідним радам. Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради є виконавчим і розпорядницьким органом місцевого самоврядування і є підзвітний та підконтрольним міській раді і тому сума судових витрат в розмірі 2400,00 грн. підлягає стягненню саме з виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради (код ОКПО 04052695), як з підвідомчого діючого виконавчого органу. Крім того зазначає, що в резолютивній частині виконавчого листа не визначено, яка сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 міської ради у зв»язку з чим виконати рішення суду щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_2 міської ради не надається можливим, окрім як змінити спосіб або порядок виконання судового рішення.

В судове засідання від імені заявника з»явився прокурор Константинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4. Будь-яких документів, які б свідчили про право останнього представляти інтереси Костянтинівської місцевої прокуратури у суді при розгляді даної заяви, на здійснення повноважень при розгляді вказаної заяви, суду не надав.

За вказаних обставин суд вважав, що вказана особа не є представником заявника, в розумінні норм діючого ЦПК України виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Як вбачається з поданої заяви її підписано першим заступником Костянтинівської прокуратури ОСОБА_1.

Відповідно до ч.7 ст.24 ЗУ «Про прокуратуру», повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.17 ЗУ «Про прокуратуру», накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом, є обовязковими до виконання відповідним прокурором.

Прокурору, якому віддали наказ чи вказівку в усній формі, надається письмове підтвердження такого наказу чи вказівки.

Відповідно до ч.2 ст.17 ЗУ «Про прокуратуру», перший заступник керівника органів прокуратури відповідно до розподілу обовязків мають право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обовязковими до виконання підлеглими прокурорами відповідного органу прокуратури.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Таким чином вбачається, що для участі в даному судовому засіданні прокурор Левковський К. повинен був надати суду довіреність від імені першого заступника Костянтинівської прокуратури ОСОБА_1, з якої б вбачалось, що останній уповноважує його представляти інтереси прокуратури у суді при розгляді даної заяви.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявник в судове засідання не з»явився.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду заяви, не з»явився. До суду надійшов відзив підписаний секретарем Білозерської міської ради ОСОБА_5 та лист ОСОБА_2 міської ради, підписаний тією ж посадовою особою, про розгляд справи без участі представника ради. Але документу, який би посвідчував вказану особу (секретаря ради ОСОБА_5Г.) діяти від імені ОСОБА_2 міської ради до вказаного відзиву не надано. В той же час слід зазначити, що відповідно до ст.42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», представляти територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства має саме голова міської ради.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вказані документи підписані не уповноваженою на те особою.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився. Причини не явки останнього суду не відомі. Про дату, час та місце розгляду справи останній був належним чином повідомлений.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що учасники справи до суду не з»явились, але це не перешкоджає розгляду заяви по суті, оскільки, згідно ст.435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, а відповідно до ч.2 ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов»язковою.

Таким чином, суд вважав можливим продовжити розгляд вказаної заяви без учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 227/2899/17 та надані до заяви матеріали, судом встановлено таке.

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа № 227/2899/17 за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_3, про визнання незаконним рішення ОСОБА_2 міської ради, визнання договору про встановлення особистого платного земельного сервітуту на земельну ділянку недійсним та зобовязання щодо повернення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 30.01.2018 року провадження у справі було закрито у зв»язку з добровільним виконанням відповідачами вимог позивача.

Вказаною ухвалою, на підставі ч.3 ст.142 ЦПК України, стягнуто з ОСОБА_2 міської ради (85012, Донецька область, м.Білозерське, вул.Гірнича, 4, код 37755456) та з ОСОБА_3 (паспорт серії ВЕ №932043, іпн., мешкає за адресою: Донецька область, Добропільський район, м.Білозерське, вул.Ватутіна, 27/1) на користь прокуратури Донецької області (р/р 6251, , отримувач прокуратура Донецької області) судовий збір у сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень 00 коп.

На підставі вказаної ухвали стягувачу Костянтинівській місцевій прокуратурі Донецької області був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 міської ради судових витрат.

Зі змісту заяви вбачається, що вказаний виконавчий лист стягувачем був пред»явлений на виконання до управління державної казначейської служби України у м.Добропіллі Донецької області (а.с.6).

30.03.2018 року на адресу прокуратури надійшов лист УДКС України у м.Добропіллі Донецької області про те, що виконати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 міської ради судових витрат не є можливим, оскільки ОСОБА_2 міська рада Донецької області() не має відкритих рахунків в органі казначейства, оскільки остання не є «боржником» у значенні, визначеному абз.3 п.2 Порядку 845, а саме ОСОБА_2 міська рада Донецької області не є розпорядником чи одержувачем бюджетних коштів і не має рахунків, які відкриті в органах Казначейства. Крім того вказано, що у виконавчому листі, який надійшов на виконання код ЄДРПОУ боржника не відповідає дійсності, оскільки зазначений код ЄРДПОУ 37755456 є кодом ЄРДПОУ УДКС України у м.Добропіллі Донецької області, а також у виконавчому листі не конкретизована сума, яка підлягає стягненню саме з ОСОБА_2 міської ради Донецької області.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджено постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 року, вказаний порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до п.1 Порядку, термін боржники вживається у значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно пункту 26 Порядку безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Відповідно до п.5 Порядку № 845, під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право:

1) повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів;

2) звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання;

3) безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію;

4) вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів;

5) застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби;

5-1) повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа;

6) відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком;

7) вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»(ст. ст. 1, 2) встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать Повноваження в галузі бюджету, фінансів і цін (ст.28 Закону).

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону, органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів є за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Відповідно до ч.4 ст.22 Бюджетного кодексу України, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті.

Отже, ОСОБА_2 міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК України.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Зазначений правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15.

Зміна способу виконання рішення суду може мати місце лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять неможливим його виконання.

В судовому засіданні встановлено, що заявник звертаючись до суду з заявою про заміну способу виконання рішення суду зазначає, що виконати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 міської ради судових витрат не є можливим, оскільки ОСОБА_2 міська рада Донецької області() не має відкритих рахунків в органі казначейства, оскільки остання не є «боржником» у значенні, визначеному абз.3 п.2 Порядку 845, а саме ОСОБА_2 міська рада Донецької області не є розпорядником чи одержувачем бюджетних коштів і не має рахунків, які відкриті в органах Казначейства.

Звертаючись до суду з заявою про зміну та порядку виконання рішення, заявник фактично просить замінити боржника (відповідача) у справі (замінити ОСОБА_2 міську раду на виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради) та вирішити питання про визначення суми понесеного судового збору, який підлягає стягнення з ОСОБА_2 міської ради Донецької області.

Разом з тим, суд зауважує, що змінюючи спосіб та порядок виконання рішення суду, суд не вправі замінити боржника ОСОБА_2 міську раду на інших юридичних осіб розпорядників коштів, які є окремою юридичною особою та наділені власними повноваженнями.

Про це, зокрема, зазначено в постанові Верховного Суду від 05 травня 2018 року у справі №537/2235/16-ц.

Крім того вирішуючи питання зміни порядку та способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення (що стосується визначення суми, яка підлягає стягненню).

Вказане питання може бути вирішено шляхом звернення з заявою про роз»яснення рішення.

Виходячи з викладеного, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви заяву першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 20 червня 2018 року. Повний текст рішення буде складено 25 червня 2018 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

20.06.2018