ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 643/2342/18

провадження № 22-ц/818/902/18

Категорія: сімейні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року у складі судді Сугачової О.О.

у цивільній справі № 643/2342/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

01 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку( доходу), щомісячно, але не менше ніж 25 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до повноліття дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано. Після розірвання шлюбу їх спільна дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з нею.

Відповідач має стабільний заробіток, але ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, матеріально не допомагає.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Строгий В.Ф., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині способу і розміру стягнення аліментів і встановити аліменти в сумі 2000,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник відповідача вказує, що не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, а тому не мав можливості надати до суду першої інстанції відзив на позовну заяву.

Не оспорюючи рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання доньки, апелянт не згоден з розміром аліментів, які визначив суд першої інстанції, вказуючи, що на утриманні відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких він повинен сплачувати ј частину з усіх видів заробітку.

Стверджує, що не має власного житла, є учасником бойових дій, а внаслідок такого рішення суду повинен сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі ѕ частини з усіх видів заробітку, що поставить його у тяжке матеріальне становище. Готовий сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , у твердій сумі 2000,00 грн., що є співрозмірним з його доходами, та є набагато більшою чим 50% прожиткового мінімуму для дитини.

ОСОБА_3 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що розмір аліментів у твердій сумі, може бути визначений судом виключно на підставі заяви одержувача аліментів, а не за заявою платника аліментів.

За станом здоров`я донька ОСОБА_8 має родову патологію, потребує постійного нагляду лікарів, ортопедичного взуття, масажу, лікувальної гімнастики, спеціального харчування та оздоровлення у спеціалізованих оздоровчо-лікувальних закладах, що потребує значних витрат, просить долучити до матеріалів справи відповідні докази цього.

Позивач погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що дійсно відповідач від шлюбів з іншими жінками має ще двох доньок Єлизавети та ОСОБА_9 , однак вважає, що на рішення суду першої інстанції за її позовом це не впливає, оскільки відповідач не надав доказів про витрати на їх утримання і довів того, що має тяжкий матеріальний стан та не може сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судом.

Позивач вказує, що старша дочка відповідача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає разом з матір`ю в Криму в м.Сімферополі і ніякої участі у її вихованні та її утриманні відповідач не приймає.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 працездатний, кадровий військовий, підполковник СБУ, має постійне відповідне його званню та посаді грошове забезпечення у Збройних силах України, перебуває у шлюбі та мешкає разом з ОСОБА_10 , має пільги для ветерана війни, а відтак має змогу сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом.

Надана разом з апеляційною скаргою копію судового наказу судді Червонозавдського районного суду м.Харкова від 20.07.2018 року про стягнення з відповідача аліментів у розмірі ј частини усіх доходів на утримання дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_10 , починаючи з 16.07.2018 року, свідчить про намагання відповідача зменшити таким чином розмір стягнення аліментів з нього на її, ОСОБА_3 , користь на утримання дочки ОСОБА_8 .

Вважає, що оскаржуючи розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 , апелянт безпідставно ставить її в завідомо нерівне становище з дочкою ОСОБА_9 .

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч.ч. 4-6 ст.19, ст.ст.274, 368, 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до статті 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду не оскаржується в частині висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_8 , то в цій частині висновки суду першої інстанції не переглядається.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 12, 43, 81, 82, 83, 367 ЦПК України, колегія суддів приймає нові докази, долучені до апеляційної скарги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу, не маючи доказів отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, тобто не забезпечив право відповідача на участь у вирішенні спору, на подання заперечень на позов та доказів на підтвердження своїх доводів.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Строгого В.Ф. задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом встановлено, а учасниками справи не оспорюється, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованого шлюбі з 2008 по 2015 рік. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, як стверджує позивач і не заперечує відповідач, знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_3 .

Належного доказу проживання малолітньої ОСОБА_8 разом з позивачкою ОСОБА_3 , яка, як вбачається з її позовної заяви, працює на посаді старшого телефоніста військової частини, суду не надано, однак цю обставину відповідач не оспорює, а відтак, зважуючи на положення частини 1 статті 82 ЦПК України, ця обставина визнається судом.

Ухвалюючи 31 травня 2018 року рішення про задоволення позову ОСОБА_3 , суд виходив з того, що відповідач зобов`язаний приймати участь в утриманні дочки ОСОБА_11 до досягнення нею повноліття, оскільки батьки мають рівні обов`язки по утриманню неповнолітньої дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України та статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статтею 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Учасники справи не надали ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду доказів щодо матеріального становища платника аліментів та дитини, не надали доказів щодо наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, тобто доказів про передбачені частиною 1 статті 182 СК України обставини, хоча зобов`язані надавати такі докази, з огляду на положення частини 2 статті 43 та ст. ст. 12, 81 ЦПК України, з метою сприяння суду у всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Твердження скаржника щодо зміни порядку стягнення аліментів з частини від доходу платника аліментів на стягнення у твердій грошовій сумі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки норма частини 3 статті 181 СК України передбачає, що право вибору способу стягнення аліментів надається тому з батьків, з ким проживає дитина.

Інші доводи скаржника не спростовують правильності висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Допущена судом першої інстанції неповнота з`ясування обставин справи компенсована апеляційним переглядом справи, під час якого відповідач у особі його представника реалізував своє право на подання заперечень на позов, на подання доказів з метою доведення їх переконливості, однак їх обсяг і зміст не вплинули на вирішення спору, оскільки судом постановлено законне і обґрунтоване та справедливе рішення в інтересах дитини.

Дійсно, при постановленні рішення 31 травня 2018 року поза увагою суду залишилась та обставина, що у відповідача ОСОБА_1 , крім неповнолітньої ОСОБА_8 , на утримання якої суд вирішив стягнути аліменти на користь ОСОБА_3 , мається ще дві неповнолітні дочки ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Севастополі, і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Однак зазначені обставини не свідчать про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2018 року, оскільки відповідачем та його представником не надано доказів, які б свідчили, що відповідач ОСОБА_1 приймає участь в утриманні дочки ОСОБА_12 та дочки ОСОБА_13 .

Навпаки, надана представником відповідача копія судового наказу від 20.07.2018 року судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Тес ликової І.І. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання дочки ОСОБА_13 починаючи з 16.07.2018 року, опосередковано свідчить про ухиляння відповідача від участі в утриманні дочки ОСОБА_9 , оскільки у протилежному випадку ОСОБА_10 з такою заявою до суду би не зверталася.

Оскільки судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_10 видано 20.07.2018 року, тобто через два місяці після ухвалення рішення Московського районного суду м.Харкова у даній справі, то безумовно суд його і не міг брати до уваги при вирішення спору.

Зазначений судовий наказ у сукупності з іншими відповідними доказами, може мати значення і бути врахований при вирішенні спору у разі звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів у відповідності до положень статті 192 СК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді - І.В. Бурлака

В.Б. Яцина