У Х В А Л А

3 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 750/8669/17

Провадження № 14-537цс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н.П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Українська інноваційна компанія»), за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 1 тис. 838 дол. США 53 центи.

Позовна заява мотивована тим, що 17 вересня 2015 року позивач уклав з відповідачем, який до реорганізації мав назву Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Український інноваційний банк»), договір, згідно з яким він розмістив у відповідача вклад у сумі 9 тис. дол. США, процентна ставка - 10 % річних, до 19 жовтня 2015 року без можливості повернення вкладу протягом строку дії договору, з умовою його автопролонгації на строк, що дорівнює попередньому строку дії договору, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу в день його закінчення.

На підставі постанови правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 Фондом 24 грудня 2015 року прийнято рішення № 239, яким у ПАТ «Український інноваційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення його з ринку.

На виконання частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 29 березня 2016 року Фонд виплатив ОСОБА_3 200 тис. грн компенсації вкладу за вищевказаним договором.

Оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, яка залишена без змін судами апеляційної й касаційної інстанцій, визнано незаконною зазначену постанову правління Національного банку України та рішення Фонду, позивач вважав, що між сторонами у справі є договірні відносини, а відповідач повинен повернути позивачу залишок вкладу у сумі 1 тис. 389 дол. США 69 центів, що є різницею між розміром неповернутого вкладу і його компенсацією у сумі 200 тис. грн, виплаченою Фондом, яка на дату її виплати становила 7 тис. 610 дол. США 31 цент, проценти за вкладом, виходячи з його суми 9 тис. дол. США, за період з 19 грудня 2015 року до 28 березня 2016 року у розмірі 248 дол. США 36 центіві проценти за період з 29 березня 2016 року до 7 вересня 2017 року, виходячи з суми вкладу 1 тис. 389 дол. США 69 центів, у розмірі 200 дол. США 48 центів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 листопада 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором банківського вкладу від 17 вересня 2015 року № 10-1384899 у розмірі 1 тис. 838 дол. США 53 центи, з яких: заборгованість за вкладом - 1 тис. 389 дол. США 69 центів, заборгованість за відсотками - 448 дол. США 84 центи. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок визнання у судовому порядку незаконними постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 та рішення Фонду від 24 грудня 2015 року № 239 про запровадження у Публічному акціонерному товаристві «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Укрінбанк») тимчасової адміністрації й початку процедури виведення його з ринку між сторонами у справі діють договірні відносини, а тому виходячи з умов укладеного між сторонами договору банківського вкладу відповідач має виплатити позивачеві залишок вкладу в сумі 1 тис. 389 дол. США 69 центів.

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що скасування Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, про визнання незаконними постанови правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 та рішення Фонду від 24 грудня 2015 року № 239 про запровадження у ПАТ «Укрінбанк» тимчасової адміністрації й початку процедури виведення його з ринку та ухвалення рішення, яке набрало законної сили, про відмову у визнанні цих актів незаконними, має наслідком відновлення тимчасової адміністрації та процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку. Та обставина, що останнє реорганізувалося у ПАТ «Українська інноваційна компанія» та змінило код виду економічної діяльності, на суть спірних правовідносин не впливає, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Укрінбанк», в тому числі й за договорами банківського вкладу; відомостей про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» перебуває в стані припинення, немає, а тому ПАТ «Українська інноваційна компанія» повинне виконувати зобов'язання.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 5 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали на підставі частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

13 серпня 2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Клопотання мотивовано тим, що є необхідність відступлення від висновку про застосування норм матеріального права щодо інституту правонаступництва, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/7828/17.

14 серпня 2018 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому ПАТ «Українська інноваційна компанія» зазначило про те, що воно не набуло прав та обов'язків ПАТ «Укрінбанк», посилаючись на постанову Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17, узв'язку із чим просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження.

Частиною третьою статті 403 ЦПК України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частині третій статті 403 цього Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 листопада 2018 року справу передано для розгляду Великою Палатою Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті 403 ЦПК України.

Обґрунтовуючи зазначену підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду послалася на необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо інституту правонаступництва, викладениху раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів об'єднаної палати іншого касаційного суду (постанова Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17). Зазначила, що така позиція суду не узгоджується зі статтями 91, 92 Цивільного кодексу України.

Постановою Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17 за позовом ПАТ «Українська інноваційна компанія» до Приватного акціонерного товариства «Оболонь» про стягнення заборгованості за кредитним договором судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому суд виходив з того, що відповідно до частини 6 статті 1 Закону України «Про акціонерні товариства» особливості правового статусу, створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, що провадять діяльність на ринках фінансових послуг, визначаються законами, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності. У разі суперечності норм цього Закону з нормами законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, мають перевагу. За змістом статті 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність»банки в Україні створюються у формі публічного акціонерного товариства або кооперативного банку. Особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність»банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження Національним банком України. При цьому зважаючи на положення Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема статтю 2 цього Закону, передача, прийняття майна банку, його коштів, прав та обов'язків правонаступникам є наслідком саме реорганізації банку, проведеної із дотриманням процедури, визначеної цим Законом. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав та обов'язків саме банківської установи - ПАТ «Укрінбанк» згідно із законодавчо встановленою процедурою. Виключення кредитною установою зі своєї назви слова «банк» та з переліку видів своєї діяльності банківську діяльність без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не дає підстав вважати її правонаступником кредитної установи (банку).

Велика Палата Верховного Суду вважає висновки про наявність підстав для передачі справи на розгляд згідно із частиною третьою статті 403 ЦПК України недостатньо обґрунтованими.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, постановляючи ухвалу від 5 березня 2018 року про відкриття касаційного провадження, виходив з того, що наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, при цьому суд не врахував вимоги пункту 2 частини третьої цієї статті, а саме про те, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім зазначеного переліку випадків.

Відповідно до вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України та з урахуванням суті позовних вимог у справі № 750/8669/17 її віднесено до малозначних справ.

Згідно із частиною шостою статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

За викладених обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що справу направлено на її розгляд помилково, у зв'язку із чим колегія не вбачає підстав для прийняття цієї справи до розгляду та повертає її колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Керуючись статтею 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу повернути на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко
С. В. Бакуліна Л. І. Рогач
В. В. Британчук І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. Р. Кібенко О. С. Ткачук
В. С. Князєв В. Ю. Уркевич
Л. М. Лобойко О. Г. Яновська