АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2782/18 Справа № 202/808/17 Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що за договором позики від 01 червня 2015 року, укладеного в простій письмовій формі із ОСОБА_2, останньому було передано грошову суму в розмірі 50000,00 грн. з терміном повернення грошей до 01 грудня 2015 року. Гроші передавались в позику з умовою, якщо в зазначений строк гроші не повертаються, то в рахунок боргу відповідач передає у власність позивача незавершену будівництвом будівлю - кафе загальною площею 57,5 кв.м., розташоване в с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області. В установлений договором строк ОСОБА_2 борг не повернув та став ухилятись від виконання своїх зобов'язань. Після цього, керуючись раніше досягнутим між сторонами домовленостями, позивачем були виконані ремонтно-будівельні роботи в зазначеній будівлі. На момент укладання договору позики, який фактично носив на собі ознаки договору купівлі-продажу нерухомого майна (незавершене будівництво будівлі кафе), воно складалось лише із каркасу будівлі з дахом, без внутрішніх обладнань та ремонту. На теперішній час позивачем всі заплановані ремонтні роботи були завершені, зведені перегородки всередині будівлі, до будівлі підведені комунікації електро- та водопостачання. Рішенням виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №22 від 26 лютого 2016 року було присвоєно адресний номер будівлі кафе, розташованому по АДРЕСА_1. Тому позивач просив визнати договір купівлі-продажу незавершеної будівлі кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений 01 червня 2015 року між ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_2 дійсним; визнати за ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» право власності на нерухоме майно - будівлю кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., яке складається з: 1 - зал площею 43,0 кв.м, 2 - кухня площею 11,2 кв.м, 3 - санвузол площею 3,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно за ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено, визнано договір купівлі-продажу незавершеної будівлі кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений 01 червня 2015 року між ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_2, дійсним; визнано за ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» право власності на нерухоме майно - будівлю кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., яке складається з: 1 - зал площею 43,0 кв.м, 2 - кухня площею 11,2 кв.м, 3 - санвузол площею 3,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; вирішено зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно за ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-15). Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3200,00 грн. (а.с. 56-57).

В апеляційній скарзі перший заступника прокурора Дніпропетровської області, діючи в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток апелянтам та ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара». Заява ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» про відкладення розгляду справи для укладення договору про надання правової допомоги - не є підставою для відкладення судового засідання, оскільки про слухання даної справи 12.06.2018 року позивач повідомлений завчасно - 29.03.2018 року (що підтверджується відповідним рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи) та мав достатньо часу для підготовки до участі у судовому засіданні, укладення договору щодо надання правової допомоги; доказів неможливості отримати правову допомогу на протязі більше двох місяців суду не надано. Крім того, про наявність поважних причин неявки в судове засідання 12.06.2018 року представника позивача суду не повідомлено.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення і додаткового рішення, виходячи з наступного.

Згідно змісту позовної заяви, 01.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_2 було укладено договір позики в простій письмовій формі, за умовами якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 50000,00 гривень з терміном повернення до 01.12.2015 року. Також умовами зазначеного вище договору позики від 01.06.2015 року було обумовлено, як зазначено в позовній заяві, зобов'язання ОСОБА_2, у разі неповернення ним грошових коштів в строк, передбачений договором, передати у власність ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» незавершену будівлю кафе загальною площею 57,5 кв.м., розташовану в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою вказаної вище статті встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

За змістом ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка, на якій розташоване спірне майно, що має АДРЕСА_1 відноситься до земель транспорту, форма власності на дану земельну ділянку - державна; дана земельна ділянка фактично знаходиться за межами населеного пункту на території Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та входить до полоси відводу автомобільної дороги, що підтверджується листом Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №05/2-158 від 23.01.2018 року (а.с. 38).

До матеріалів справи не долучені копії (або оригінали) розписки, технічного паспорта на спірне майно (про які зазначено в позовній заяві). Матеріали справи не містять доказів щодо відсотку готовності спірного об»єкту, про наявність у спірного об»єкту ознак нерухомого майна, введення його в експлуатацію тощо.

Колегія звертає увагу, що, згідно матеріалів справи, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді клопотання про надання відповідних доказів, про витребування доказів судом - не заявлені.

Крім того, зобов»язання відповідача передати позивачу спірне майно у разі невиконання відповідачем обов»язку щодо повернення боргу позивачу (згідно змісту позовної заяви) - не є договором купівлі-продажу, а містить ознаки забезпечувального зобов»язання.

Виходячи з викладеного, встановивши недоведеність тверджень позивача про укладення з відповідачем у простій письмовій формі договору купівлі-продажу спірного об»єкту; встановивши, що спірний об»єкт розташований за землях транспорту, що перебувають у державній власності; встановивши відсутність доказів щодо наявності у відповідача права власності на спірне майно; встановивши відсутність доказів щодо надання, у передбаченому законом порядку, у користування (або власність) відповідача земельної ділянки, на який розташовано спірний об»єкт, - колегія дійшла висновку про незаконність, безпідставність, необґрунтованість позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним, про визнання за позивачем права власності на спірне майно, про реєстрацію за позивачем права власності на спірне майно.

При вирішення спору місцевий суд фактичні обставини справи не встановив, доводи позовної заяви не перевірив; не вирішив питання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача або третьої особи відповідного органу державної влади, враховуючи що спірне майно знаходиться на землях транспорту, які є державною власністю, - що призвело до грубого порушення вимог процесуального закону та ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт не заявляє про застосування ст. 378 ЦПК України; суд апеляційної інстанції розглядає справу у межах доводів апеляційної скарги.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у позові відмовлено у повному обсязі, додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2018 року також необхідно скасувати та стягнути з ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати в розмірі 7200,00 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, заочне рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України - задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 06 березня 2018 року - скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» () на користь прокуратури Дніпропетровської області (МФО820172, р/р 0291 в ДКСУ м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судові витрати в розмірі 7200 (сім тисяч двісті) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді