РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просив визнати ОСОБА_2, 1997 року народження таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування від 14.07.1973 року. Іншим співвласником будинку, відповідно до Договору дарування є сестра позивача ОСОБА_4, яка проживає в Російській Федерації, інтереси якої представляє позивач на підставі довіреності. На даний час в цьому будинку разом з позивачем зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Онук позивача - ОСОБА_2 з 2010 року проживає в країні Португалія, уже вісім років не приїздив на територію України, позивач з ним спілкується лише по скапу та приїжджати в Україну відповідач не планує. Відповідач фактично з 2010 року по даний час в будинку позивача не проживає та не з'являється, за комунальні послуги ніколи не сплачував. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім'ї відповідачу не чинили. У зв'язку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів за комунальні послуги за відповідача, неможливість оформлення субсидії, або ж неправильне її нарахування через зареєстровану, але не проживаючу особу та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомості, так як у будинку зареєстрована особа, яка не користується будинком.

Ухвалою від 10.10.2018 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 в наданій до суду 03.12.2018 заяві просив дану справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, адресована йому судова повістка повернулась до суду без вручення, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Жмеринської міської ради ОСОБА_6 в наданій до суду заяві від 24.10.2018 просив судові засідання даної справи проводити без присутності представника третьої особи та за наслідком розгляду даної справи прийняти рішення на власний розсуд.

Від третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заяв, клопотань чи заперечень до суду не надходило.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини.

Згідно копії договору дарування ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_4 і ОСОБА_1 прийняли у дар цілий шлакобетонний будинок з господарчими будівлями в АДРЕСА_1 (а.с.6-7)

Згідно довідки Квартального комітету «Першотравневий» від 20.08.2018 позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Його внук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає за вказаною адресою з 2010 року (а.с.20). Разом з позивачем ОСОБА_1 за вказаною адресою проживає ОСОБА_3 (а.с.21). Позивач сплачує комунальні послуги (а.с.14-19).

Згідно копії заяви ОСОБА_8 до компетентних органів з питань виїзду за кордон від 20.12.2010 (а.с.26) останній дав згоду на те, щоб його малолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на даний час проживав за адресою: АДРЕСА_1, постійно проживав в Португалії разом зі своєю матір'ю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.26). Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Португалії, що підтверджується копією паспорта (а.с.27).

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим Кодексом України.

Відповідно до ст.7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.109 Житлового Кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач більше одного року в належному позивачу будинку не проживає, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Оскільки відповідач проти позову не заперечив, відзиву на позовну заяву у визначені судом строки не подав, а тому суд вважає, що він повністю погодився із позовом і не заперечував викладені в ньому обставини та не наполягав на їх доведенні згідно вимог ст.81 ЦПК України

Керуючись ст.ст.15, 316, 317, 319, 321, ч.1 ст. 383, ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.109, 150 ЖК України, ст.7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя