Справа № 552/2430/14-ц
У Х В А Л А

03 грудня 2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової О.А.,

при секретарі - Горошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за скаргою стягувача Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ :

Стягувач КС «Полтава і полтавці» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава ОСОБА_1

В своїй скарзі посилався на те, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м.Полтава з липня 2015 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №552/2430/14-ц від 16 червня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» 81 грн. 20 коп.

22 жовтня 2018 року стягувач отримав копію постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава ОСОБА_1 від 27 вересня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Оскільки до винесення даної постанови державний виконавець не вжив усіх можливих заходів щодо розшуку майна боржника, стягувач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава ОСОБА_1В від 27 вересня 2018 року про повернення стягувачу виконавчого листа №552/2430/14-ц від 16 червня 2014 року, а виконавчий лист повернути до Шевченківського ВДВС м.Полтавадля подальшого виконання.

В судове засідання стягувач свого представника не направив, звернувшись до суду з заявою про розгляд скарги за відсутності його представника. В заяві також зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець та боржник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

При цьому державний виконавець надав відзив на скаргу, у якій посилаючись на правомірність винесення ним постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, просив суд скаргу відхилити.

Враховуючи, що їх неявка не перешкоджає розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, що в засідання не зявились.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2014 року позов КС «Полтава і полтавці» задоволено, стягнуто з з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки Полтава і полтавці заборгованість в розмірі 9057 грн. 20 коп. солідарно. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки Полтава і полтавці понесені судові витрати з кожного в розмірі по 81 грн. 20 коп.

За даним судовим рішенням 08 вересня 2014 року Київським районним судом м.Полтави видано виконавчі листи №552/2430/14-ц.

Виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» судового збору у розмірі 81 грн. 20 коп. перебував на виконанні в Шевченківському ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

27 вересня 2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №51366822 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як підставу для прийняття такого рішення державним виконавцем зазначено, що відповідно до повідомлень Державної фіскальної служби джерела отримання доходу у боржника та банківські рахунки відсутні, транспортні засоби та право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Відповідно до повідомлення Пенсійного фонду України боржник не отримує пенсію та не працює за цивільно-правовими договорами. За адресою, вказаною у виконавчому документів не проживає. Встановити фактичне місце проживання та перебування не вдалося (а.с.57).

Враховуючи, що копію даної постанови стягувач отримав 22 жовтня 2018 року, скарга є такою, що подана до суду у встановлений законом строк.

Як зазначив у своїй скарзі стягувач КС «Полтава і полтавці», відсутні докази непроживання боржника за адресою: м.Полтава, вул.Навроцького, 9, як то акти державного виконавця з свідченнями сусідів, відповідь з адресного бюро, тощо. Також зазначив, що у виконавчому провадженні відсутні докази (яким може бути акт державного виконавця) про перевірку майнового стану боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Таким чином вважає, що державним виконавцем до прийняття рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу не вжито всіх необхідних заходів щодо розшуку майна боржника.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м.Полтава ОСОБА_1 до заперечення на скаргу надав копію акта державного виконавця від 06 вересня 2018 року, згідно якого державний виконавець здійснив вихід за місцем проживання боржника, вказаним у виконавчому документі, а саме м.Полтава, вул.Навроцького, 9. Встановлено, що за даною адресою знаходиться гуртожиток №1 УМСА. Зі слів вахтера гуртожитку, яка працює на даній посаді більше десяти років, боржник за даною адресою не проживає і не проживав (а.с.112).

Але державним виконавцем не здійснено інші заходи для встановлення чи проживає боржник за вказаною адресою, як то не опитано мешканців гуртожитку, не здійснено запиту до адміністрації гуртожитку з цього питання.

Державним виконавцем у акті від 06 вересня 2018 року не вказано прізвища, імені та по батькові особи, зі слів якої ним зроблено висновок про непроживання боржника.

Суд звертає увагу, що згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України від 14 травня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 липня 2000 року за документом, що посвідчує особу: КН 934447, виданим 09 липня 1999 року Октябрським РВ (а.с.17).

Тому суд приходить до висновку про відсутність належних доказів непроживання боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, та погоджується з доводами стягувача, що державним виконавцем не перевірено належним чином майновий стан боржника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З оскаржуваної постанови жодним чином не вбачається які заходи розшуку майна боржника здійснені виконавцем, якими доказами підтверджується та обставина, що такі заходи виявилися безрезультатними.

Посилання державного виконавця в оскаржуваній постанові на відповіді з реєструючих установ та непроживання боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, жодним чином не надає можливості зробити висновок про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та що вжиті виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, сама по собі відсутність боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» передбачено розшук боржника.

Так, частиною 1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги в частині вимог про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте, вимога повернути виконавчий лист до Шевченківського ВДВС м.Полтава для подальшого виконання задоволенню не підлягає, оскільки державним виконавцем виконавчий документ повернуто стягувачу, а не суду.

Тому в цій частині в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Таким чином скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Кредитної спілки «Полтава і полтавці» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Визволення, 21, ) на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 (місцезнаходження: м.Полтава, вул. Стешенка, 6, ідентифікаційний номер не встановлено) задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 від 27 вересня 2018 року про повернення стягувачу виконавчого листа №552/2430/14-ц, виданого 16 червня 2014 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний термін.

Головуючий О.А.Самсонова

03.12.2018