Дата документу 28.11.2018 Справа № 326/1576/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 326/1576/18 Головуючий у 1 інстанції: Чапланова О.М.
провадження № 22-ц/807/1192/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2018 року за скаргою ОСОБА_3 на рішення головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білецької Крістіни Олександрівни, заінтересована особа - ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на рішення головного державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Білецької К.О., заінтересована особа - ОСОБА_5, а також просив суд визнати причини пропуску строку на звернення до суду з даною скаргою поважними та поновити цей строк.

В скарзі просив визнати неправомірною та скасувати постанову від 20.09.2018 року у виконавчому провадженні № 37436127, прийняту Головним державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білецькою К.О., про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 25 797,32 грн., що становить 50% заборгованості зі сплати аліментів; визнати неправомірною та скасувати постанову від 20.09.2018 року у виконавчому провадженні № 37436127, прийняту Головним державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції y Запорізькій області Білецькою К.О., про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3

Вказував, що про порушення цими постановами його права він дізнався лише 10 жовтня 2018 року, коли йому було видано розрахунок заборгованості по аліментам від 08

жовтня 2018 року за період з 18.03.2013 року по 11.05.2018 року, та він зрозумів, що цей розрахунок є невірним, оскільки сума заборгованості з аліментів за весь період є меншою на 288 грн.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2018 року

скаргу залишено без розгляду та повернуто заявникові.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав

апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про задоволення його скарги в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу від державного виконавця Білецької К.О., Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, стягувача ОСОБА_5 не надійшло, хоча останні отримали копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 449 ЦПК України скарга на дії або бездіяльність державного виконавця може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав або свобод.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що боржником пропущено строк для звернення до суду та поважних причин для поновлення цього строку не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що суд безпідставно не врахував тих обставин, що про порушене право оскаржуваними постановами державного виконавця йому стало відомо лише після отримання 10.10.2018р. розрахунку заборгованості по аліментам за весь період їх стягнення, коли він з»ясував, що його заборгованість є меншою на 288 грн.

Перевіркою цього основного доводу апеляційної скарги встановлено.

Суд першої інстанції ретельно досліджував ці доводи скаржника та встановив такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є боржником у виконавчому провадженні № 37436127 за зобов»язаннями по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відкрито на підставі судового наказу № 2-н/326/16/2013, виданого 03.04.2013р., та перебуває на виконанні у Хортицькому відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя.

У цьому виконавчому провадженні державним виконавцем Білецькою К.О. було встановлено, що у боржника станом на 31.08.2018р. мається заборгованість в сумі 51 594,63 грн., тому 20.09.2018р. було винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 25 797,32 грн. ( а.с. 5-6), а також постанову про здійснення відрахування з усіх доходів боржника у розмірі 50 % до виплати заборгованості по аліментам ( а.с. 13-14).

Скарга ОСОБА_3 на дії державного виконавця Білецької К.О., які виразились у неправомірному, на його думку, винесенні постанов від 20.09.2018р. про накладення штрафу та про звернення стягнення у розмірі 50 % на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, була подана боржником до суду 18.10.2018р.

В скарзі сам скаржник зазначав, що вищезазначені постанови він отримав 20 вересня 2018р., але строк на їх оскарження пропустив, тому що не знав дійсного розміру заборгованості по аліментам і з цього приводу одразу звернувся до державного виконавця, та тільки після отримання 10.10.2018р. розрахунку від державного виконавця пересвідчився, що останнім неправильно визначено розмір заборгованості, що і стало підставою для оскарження постанов.

Суд визнав такі доводи скаржника неспроможними, тому залишив без розгляду його скаргу та повернув її скаржнику, та колегія повністю погоджується з цими висновками суду з огляду на наступне.

Зі змісту скарги на дії державного виконавця вбачається, що як на основну підставу для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця Степаненко С.І. посилається на те, що статтю 71 ЗУ «Про виконавче провадження» доповнено частиною 14 щодо введення штрафу у розмірі 50 % від заборгованості у відповідності до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» лише з 28.08.2018р., коли цей закон набрав чинності, а тому згідно до положень Конституції про незворотність дії нормативних актів у часі державний виконавець неправомірно застосував вимоги цієї норми до нього, нарахувавши штраф на заборгованість, яка виникла до набрання чинності вказаними змінами до Закону «Про виконавче провадження».

Отже, суд правильно визнав, що ці обставини були відомі скаржнику з дня отримання оскаржуваних постанов.

Скаржник також вказував в якості поважних причин пропущення строку на подання скарги подачу ним запиту до державного виконавця щодо надання розрахунку заборгованості, оскільки йому було незрозуміло, яким чином розраховувався штраф.

Проте, встановлено, що у постановах вже було визначено розмір заборгованості в сумі 51 594,63, яка утворилась у боржника станом на 31.08.2018р. та з якої і був розрахований штраф у розмірі 50 %. Тому боржник одразу був обізнаний про розмір заборгованості, від якої простою арифметичною дією у вигляді ділення навпіл визначено штраф. Тобто право на оскарження цієї заборгованості виникло саме з 20.09.2018р., коли такий розмір був визначений та указаний у постанові, а не з моменту отримання нового розрахунку 10.10.2018р., який по суті дублює цю ж заборгованість, але вже із включенням боргу за вересень 2018р. ( а.с. 8).

Таким чином, колегія вважає правильними висновки суду про те, що ОСОБА_3 знав, в якому розмірі він мав сплачувати аліменти, у якому розмірі він їх фактично сплатив, на що вказують долучені платіжки, у якому розмірі та за який період виникла заборгованість, а тому про порушення свого права вказаними постановами він дізнався в день їх отримання - 20.09.2018р., та поважних причин для поновлення строку не навів.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанов фактично дублюють викладені в скарзі на дії держвиконавця доводи, які суд ретельно та належним чином перевірив, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія не вбачає.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 грудня 2018р.

Головуючий:

Судді: