СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-ві/759/36/18
ун. № 759/6001/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. по цивільній справі №759/6001/18 за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2018 р. позивач звернулася до суду із вищезазначеними позовними вимогами.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2018 відкрито провадження у справі (а.с. 35).

22.11.2018 позивач подала через канцелярію суду заяву про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., посилаючись на п. 5 ст. 36 та ч. 2 ст. 39 ЦПК України у зв'язку з обставинами, які викликають сумнів в її об'єктивності та неупередженості (а.с. 54-57).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2018 заяву визнано необґрунтованою (а.с. 92, 93).

Вивчивши клопотання та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2018 заяву позивача про відвід головуючому судді Шум Л.М. по вказаній справі та в порядку ч. 1 ст. 33 ст. 40 ЦПК України передано до канцелярії Святошинського районного суду м. Києва для подальшого авторозподілу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У силу приписів ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві позивача, як підстави для відводу, не підтверджені належними доказами, не можуть викликати сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відтак, заява про відвід головуючому судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. по цивільній справі №759/6001/18 за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Ул'яновська