Ухвала

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 404/1479/15-ц

провадження № 61-21592св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області, у складі колегії суддів:

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, від 06 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк», банк) про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, зобов'язання вчинити дії, застосування наслідків недійсності договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 вересня 2008 року між нею та

ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 28 тис. доларів США. Зазначала, що у спірному кредитному договорі не зазначено, що відповідач є уповноваженим банком на здійснення валютних операцій відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». На думку позивача, відповідачем було допущено порушення прав позивача як споживача фінансових послуг через невиконання банком вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання. Зазначала, що банком не була повідомлена інформація про сукупну вартість кредиту у гривні на момент підписання споживачем оспорюваного договору.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4; визнати недійсним іпотечний договір від 01 вересня 2009 року, укладений між

ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4; зупинити нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за кредитним договором № 0

від 01 вересня 2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та

ОСОБА_9; виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за іпотечним договором від 01 вересня 2009 року, а саме: квартиру № 72 у будинку № 26, корпус 1, по вулиці Героїв Сталінграда у м. Кіровограді; зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» повернути ОСОБА_4 у натурі все, що було отримано на виконання договору про надання споживчого кредиту

та іпотечного договору.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда, у складі судді Галагана О. В., від 05 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір

від 01 вересня 2008 року, укладений між ПАТ «УкраСиббанк» та

ОСОБА_4 Визнано недійсним з моменту укладення іпотечний договір, укладений 01 вересня 2008 року між ПАТ «УкраСиббанк» та ОСОБА_4 У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час укладання договору банк приховав від позичальника повну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та загальної суми кредиту.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 лютого

2018 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у спірному кредитному договорі передбачена інформація про умови кредитування, а саме: зазначені перелік, розмір і база розрахунку комісії банку за надання кредиту і вартості усіх сукупних послуг, а також фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом, реальна процентна ставка, вид і предмет супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для визнання кредитного договору та похідного від нього іпотечного договору недійсними відповідно до положень статей 203, 215, 230 ЦК України. Позивач не довела введення її в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням вона мала можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписала, умови договору були погоджені сторонами при його укладанні та визнані апеляційним судом такими, що не є несправедливими.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що під час укладання спірного кредитного договору банк не надав позичальнику повну та об'єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, зазначив у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та загальної суми кредиту. На думку заявника, спірний кредитний договір містить положення, які порушують права позивача, передбачені Конституцією України та ставлять позивача у вкрай невигідне положення.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

До Верховного Суду від ОСОБА_4 надійшло клопотання про відмову від поданої касаційної скарги на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року із проханням закрити касаційне провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Ураховуючи те, що клопотання про відмову від касаційної скарги подано до закінчення касаційного провадження, воно підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

При цьому заявнику роз'яснюється, що відповідно до частини п'ятої

статті 398 ЦПК України, у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення, повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, зобов'язання вчинити дії, застосування наслідків недійсності договорів,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С.Ф. Хопта