Справа №173/2350/18
Провадження №2/173/1210/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

27.09.2018 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1, з позовом про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2

26.10.2018 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача-фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 23 грудня 2018 року.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно поданої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісячно та стягнути аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 1000 грн., щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 18.11.2017 року у неї з відповідачем народився син - ОСОБА_3.

Після народження дитини їх відносини з відповідачем значно погіршились. Вони майже перестали спілкуватись. Вона самостійно утримує себе та дитину. На даний час вона не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Відповідач відмовляється матеріально утримувати її та дитину, що й стало причиною звернення до суду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

В період спільного проживання у сторін народився син - ОСОБА_3. Згідно свідоцтва про народження дитини батьком записаний відповідач ОСОБА_2.

Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають, що сторонами не заперечується. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку позивачу не надає. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України.

Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, доказів про існування обставин, які у відповідності до ст. 182 СК України враховуються судом при визначення розміру аліментів не подав.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1000 грн. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 27.09.2018 року. Тому аліменти підлягають стягненню саме з даної дати. Так як відповідач доказів того, що раніше надавав допомогу на утримання дитини не надав.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивачки, яка має дитину, що не досягла трирічного віку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України - Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, яка проживає з позивачкою, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від батька дитини, відповідача у справі, до досягнення дитиною трирічного віку.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на дружину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліментів твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць

Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1409.60 грн. так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» заявлено дві позовні вимоги. які судом задоволені.

На основі ст. 84, 180, 181, 182, 183, 184 СК України. керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вільногірська Дніпропетровської області зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_1, аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 в твердій грошовій сумі 1000 грн., починаючи стягнення з 27 вересня 2018 року і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вільногірська Дніпропетровської області зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_1 , аліменти на утримання дружини до досягнення сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 трирічного віку в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2018 року і до ІНФОРМАЦІЯ_9 року включно.

Рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вільногірська Дніпропетровської області зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1409.60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 03 грудня 2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 03.12.2018 року

Оприлюднене: 10.12.2018 року

Дата набрання законної сили: 03.01.2019 року