Справа № 344/3580/16-ц
Провадження № 2/344/213/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ ОТП Факторинг Україна звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, суму заборгованості за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року у розмірі 1683427,48 грн. та витрат по оплаті судового збору в розмірі 25251,41 грн., посилаючись на те, що між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є ТОВ ОТП Факторинг Україна, та ОСОБА_1 було укладено зазначений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 76000,00 доларів США. 13.04.2009 року, 25.12.2009 року, 23.03.2012 року. 23.04.2013 року, 23.04.2014 року з позичальником було укладено ОСОБА_3 договори №1, №2, №3, №4, №5 до кредитного договору №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року, якими вносились зміни до даного кредитного договору. В забезпечення належного виконання зобовязання позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором 15.05.2008 року між банком та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено Договір поруки №SR-100/0211/2008. 13.04.2009 року, 23.03.2012 року укладено з поручителем ОСОБА_3 договори №1 та №2, відповідно до умов яких вносились зміни до вказаного Договору поруки. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання боргових зобовязань за кожний день прострочки, в цьому випадку в якості виконання боргових зобовязань буде застосовуватись забезпечувальний платіж. Таким чином, станом на 11.03.2016 року сума заборгованості позичальника (відповідача) за даним кредитним договором з урахуванням основного боргу, забезпечувального платежу, процентів, пені та штрафів складає 53392,07 доларів США та 303504,10 грн. пені, що всього по курсу НБУ станом на 12.03.2016 року становить 1683427,48 грн. 30.07.2015 року позичальнику надіслано вимогу №100-12-04/96 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка на момент подання цього позову не виконана. ОСОБА_2, як поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Їй було направлено досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором за вих.№100-12-04/97 від 30.07.2015 року, яку відповідачка ОСОБА_2 не виконала.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.03.2016 року було відкрито провадження у справі за позовом ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Домбровська Г.В.) (а.с. 72 том 1).

Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського міського суду ОСОБА_4 №56 від 04.05.2017 року, у звязку із тим, що 24.04.2017 року в судді Домбровської Г.В. закінчився пятирічний строк призначення судді вперше, було проведено повторний автоматизований розподіл справи. Системою автоматичного розподілу, дану цивільну справу призначено судді Татаріновій О.А. й ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.05.2017 року було прийнято справу до провадження (а.с. 129, 130, 131 том 1).

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання 28.11.2018 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 52). Попередньо подали до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просили відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладних в запереченнях (а.с. 221-223, 245-246 том 1).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права позивача на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого порукою, внаслідок чого позивач позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з боржника та поручителя.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Судом встановлено, що між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є ТОВ ОТП Факторинг Україна, та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-100/021/2008, за п.1-3 частини №1 якого банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 76 000,00 доларів США. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 5,49 % річних. Дата остаточного повернення кредиту 17 травня 2032 року.

Згідно п.4.1.1 частини №2 даного кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (а.с. 7-10 том 1).

Відповідно до Кредитних заявок від 15.05.2008 року та від 20.05.2008 року ЗАТ ОТП Банк видано кредит ОСОБА_1 в розмірі відповідно 46229,62 доларів США та 29770,38 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок №2662, відкритий в у ЗАТ ОТП Банк на імя ОСОБА_1 (а.с. 11, 12 том 1).

13.04.2009 року між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 договір №1 до кредитного договору №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року (а.с. 13-14 том 1).

25.12.2009 року між ПАТ ОТП Банк та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 договір №2 до кредитного договору №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року (а.с. 15-17 том 1).

Згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 24.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна та Публічним акціонерним товариством ОТП Банк, та ОСОБА_4 з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24.12.2010 року, ТОВ ОТП Факторинг Україна придбав право вимоги за: кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року, боржник ОСОБА_1, валюта договору USD; договором поруки №SR-100/0211/2008 від 15.05.2008 року, поручитель ОСОБА_2 (а.с. 55-61, 62 том 1).

23.03.2012 року між ПАТ ОТП Банк, який діє на підставі договору комісії, укладеного 24.12.2010 року між банком та ТОВ ОТП Факторинг Україна, якій належать всі права та обовязки за кредитним договором і цим додатковим договором, та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 договір №3 до кредитного договору №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року, п.п.3.1, 3.2 якого визначено, що сторони домовились, що в якості забезпечення виконання боргових зобовязань, крім документів забезпечення, буде застосовуватись забезпечувальний платіж. Забезпечувальний платіж це грошова сума, яку позичальник зобовязаний сплатити кредитору в разі невиконання чи неналежного виконання вимоги кредитора щодо дострокового виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Розмір забезпечувального платежу розраховується щомісяця та визначається у графіку платежів. Забезпечувальний платіж сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно умов кредитного договору. У випадку порушення позичальником вимоги кредитора щодо дострокового виконання боргових зобовязань, позичальник зобовязаний достроково сплатити на користь кредитора суму всіх непогашених боргових зобов'язань, а також забезпечувальний платіж у розмірі згідно графіку платежів. Забезпечувальний платіж підлягає сплаті одночасно з достроковим погашенням боргових зобов'язань (а.с. 24-26 том 1).

23.04.2013 року між ПАТ ОТП Банк, який діє на підставі договору комісії, укладеного 24.12.2010 року між банком та ТОВ ОТП Факторинг Україна, якій належать всі права та обовязки за кредитним договором і цим додатковим договором, та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 договір №4 до кредитного договору №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року, згідно п.3.9 якого визначено, що сторони домовились викласти термін Дата остаточного повернення кредиту у п.2 частини 1 кредитного договору у наступній редакції: Дата остаточного повернення кредиту 17 травня 2024 року (а.с. 31-33 том.1).

23.04.2014 року між ПАТ ОТП Банк, який діє на підставі договору комісії, укладеного 24.12.2010 року між банком та ТОВ ОТП Факторинг Україна, якій належать всі права та обовязки за кредитним договором і цим додатковим договором, та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 договір №4 до кредитного договору №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року (а.с. 37-38).

30.07.2015 року ТОВ ОТП Факторинг Україна надіслано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудові вимоги за вих. №100-12-04/96, №100-12-04/97 про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року (вимога про усунення порушення), згідно якої запропоновано достроково виконати боргові зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, шляхом сплати на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна наступних сум: залишок заборгованості за кредитом 35 723,14 дол. США; суму відсотків за користування кредитом 0 дол. США (а.с. 46, 47 т.1), які отримані особисто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.07.2015 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. (а.с. 46-зв., 47-зв. т.1).

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Позивачем станом на 11.03.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитними зобов'язаннями, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 53 392,07 дол. США, пеня за прострочення зобовязання 303 504,10 грн. (а.с. 114-115 том 1).

Як вбачається з поданих відповідачем ОСОБА_1 копій квитанцій в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року ним сплачено: 23.12.2015 року 100 грн., 06.09.2010 року 34 грн., 25.12.2009 року 786,24 грн., 20.07.2010 року 2100,00 грн. (а.с. 226-228 том 1). Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_1 за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року станом на 11.03.2016 року (а.с. 114-115 том 1), вищезазначені суми враховані при проведенні розрахунку заборгованості по кредиту, що підтверджується також Довідкою ТОВ ОТП Факторинг Україна від 28.07.2017 року вих. №457 (а.с. 169-173 том 1) та Інформації АТ ОТП Банк від 03.10.2017 року №100-5/252 про рух коштів по кредитному рахунку №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року (а.с. 199-213 том 1).

Що стосується посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що позивач помилково вказав, що 23.02.2015 року ним було внесено суму 100 грн. = 3,53 дол. США, оскільки згідно квитанції від 23.02.2015 року №100T00JHHL прописом написано загальна сума дванадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок, то суд вважає його необгрунтованим, оскільки даний факт спростовується копією заяви про переказ готівки № від 23.02.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року сплатив 100,00 грн. (а.с. 241 том 1).

Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду,

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

На забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року, між ОСОБА_2 та ЗАТ ОТП Банк було укладено договір поруки №SR-100/0211/2008 від 15.05.2008 року.

За змістом п.п.1.1, 1.2 даного договору поруки поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згідно п.п.4.1, 4.2 вказаного договору поруки цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі (а.с. 42 том 1).

15.05.2008 року між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 до договору поруки №SR-100/0211/2008 від 15.05.2008 року (а.с. 43 том 1).

23.03.2012 року між ПАТ ОТП Банк, який діє на підставі договору комісії, укладеного 24.12.2010 року між банком та ТОВ ОТП Факторинг Україна, якій належать всі права та обовязки за договором поруки та цим додатковим договором, укладено додатковий договір №2 до договору поруки №SR-100/0211/2008 від 15.05.2008 року (а.с. 44-45).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

30.07.2015 року ТОВ ОТП Факторинг Україна надіслано ОСОБА_2 досудову вимогу за вих. №100-12-04/97 про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року (вимога про усунення порушення), згідно якої ТОВ ОТП Факторинг Україна вимагає достроково виконати боргові зобовязання позичальника за Кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, шляхом сплати на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна наступних сум: залишок заборгованості за кредитом 35 723,14 дол. США; суму відсотків за користування кредитом 0 дол. США (а.с. 47 т.1), яка отримані особисто ОСОБА_2 31.07.2015 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 47-зв. т.1).

Проте, Верховний суд України у постанові по справі №6-53цс14 від 17.09.2014 року дійшов до висновку, що під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячнийстрок підлягає обрахуванню з цієї дати.

Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК Українислід ураховувати таке.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК Українизастосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК Українисловосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК Українислід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 30.07.2015 року вимогу, у тому числі поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги не пізніше 30.07.2015 року.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 23.03.2016 року, суд приходить до висновку, що зобовязання за договором поруки №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року є припиненим, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2, суму заборгованості за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року у розмірі 1683427,48 грн. є безпідставними та не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача ОСОБА_1 Слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна суму заборгованості за кредитним договором №ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року по тілу кредиту у розмірі 53 392 долари США 07 центів та пеню у розмірі 303 504 гривні 10 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, , суму заборгованості за кредитним договором № ML-100/021/2008 від 15.05.2008 року по тілу кредиту у розмірі 53 392 (пятдесят три тисячі триста девяносто два) долари США 07 центів та пеню у розмірі 303 504 (триста три тисячі пятсот чотири) гривні 10 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, , витрати по сплаті судового збору у розмірі 25 251 (двадцять пять тисяч двісті пятдесят одну) гривню 41 копійку.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова

Повний текст рішення складено 03 грудня 2018 року.