Справа № 354/169/18
Провадження № 2/354/350/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Іванова А.П.

при секретарі: Калинчук І.О.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення ним повноліття,-

в с т а н о в и в:

16.02.2018 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 08.10.2011 р. у виконкомі Ворохтянської селищної ради за актовим записом №17. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з позивачкою. Шлюб сторін виявився невдалим і рішенням Яремчанського міського суду від 06.05.2015 року був розірваний. Посилаючись на ст.ст.150, 180 СК України позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_2 з моменту розлучення не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві і просить задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Він пояснив, що є учасником АТО, на даний час офіційно не працює, проживає у будинку своїх батьків, земельної ділянки не має та не веде підсобного господарства. Відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі до 1000 грн., що буде відповідати його майновому стану.

Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Поясненнями сторін, що підтверджується рішенням Яремчанського міського суду (а.с.6) встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 06.05.2015 року.

Згідно записів у свідоцтві про народження серії І-НМ №197668 (а.с.5) встановлено, що сторони є батьками дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Поясненнями сторін встановлено, що вони проживають окремо, неповнолітня дочка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Поясненнями відповідача, що підтверджуються посвідченням серії АА №272245 (а.с.32) встановлено, що він є учасником АТО і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Поясненнями відповідача, що підтверджуються довідкою виконкому Ворохтянської селищної ради (а.с.30) та актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.31) встановлено, що він не працює, проживає у будинку батьків, не має у власності земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

За приписами ч.2 ст.182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. , від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина, достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з принципу диспозитивності, предбаченого ч.1 ст.13 ЦПК України, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, доходи, які він отримує слід вважати нерегулярними та мінливими.

З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дочки слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, відповідач офіційно не працевлаштований.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини.

Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На думку суду, позивачкою, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі, що може бути для відповідача обтяжливим, тому позов слід задовольнити частково і зменшити розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів до 1500 грн., але не

менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Це дозволить зберегти баланс між потребами дочки, яка потребує допомоги батьків та можливостями відповідача.

При вирішенні справи, суд бере до уваги той факт, що відповідач є учасником бойових дій в АТО, відповідно є звільненим від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.п 13 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст.180-184, 191 СК України та керуючись ст.ст.12, 13, 18, 76, 78, 89, 95, 141, 206, 229, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати в сумі 704 гривні 80 копійок віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до вимог п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційноїсистеми апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 02.07.2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Іванов