Провадження номер 2/741/338/18
Єдиний унікальний номер 741/409/18
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту перебування на утриманні, факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту перебування на утриманні, факту прийняття спадщини та визнання права на спадкові земельні частки (паї). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Фрунзе на території Носівської міської ради Чернігівської області, на яку видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2. З початку 60-х років і до моменту його смерті разом з ОСОБА_5 в одному будинку по АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована мати позивача ОСОБА_6. Проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу. З 1977 року і по час смерті ОСОБА_5 мати позивача була непрацездатною (на пенсії), за станом здоров'я не могла самостійно себе обслуговувати, тобто не менше одного року до дня смерті ОСОБА_5 вона перебувала на повному його утриманні, тому відповідно до ст. 531 ЦК УРСР уважається спадкоємцем ОСОБА_5 першої черги за законом і відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після його смерті, адже втупила в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну частку (пай), яку вона фактично успадкувала після смерті ОСОБА_5, та на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Фрунзе на території Носівської міської ради Чернігівської області, на яку видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3. Позивач є спадкоємцем померлої першої черги за законом. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з померлою на час її смерті. Коли позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав на земельні частки (паї), то отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відсутні документи, які б підтверджували факт вступу позивача у фактичне управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_6, а також відсутні оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай). Саме тому позивач звернувся до суду та просив судовим рішенням установити факт перебування ОСОБА_6 на утриманні ОСОБА_5 з 1977 року по 05.12.1997, установити факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері ОСОБА_6 та визнати за позивачем право на вищевказані земельні частки (паї) у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та пояснив, що ОСОБА_5 фактично був його батьком, але вони з матір'ю ОСОБА_6 не перебували в шлюбі. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 60-х років проживали однією сім'єю як чоловік та дружина в будинку по АДРЕСА_1. Так тривало до смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. З 1977 року по час смерті ОСОБА_5 його мати перебувала в останнього на утриманні, адже була непрацездатною та за станом здоров'я потребувала стороннього догляду та опіки. Після смерті ОСОБА_5 позивач переїхав до будинку матері, жив з нею до її смерті, проводив поховання, поминальні обряди, доглядав за її будинком.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги, просив справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона жила по-сусідству з покійними ОСОБА_5 та ОСОБА_6, добре знала їх. Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали як подружжя, але не були розписані. ОСОБА_6 була непрацездатною, мала поганий стан здоров'я, ОСОБА_5, будучи пенсіонером, продовжував працювати, доглядав за ОСОБА_6, утримував її, готував їй їжу, але помер перший. Після смерті ОСОБА_5 до ОСОБА_6 переїхав її син ОСОБА_2, доглядав за нею, проводив її поховання, поминальні обряди, турбувався про її майно.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав показання, що він є шкільним товаришем та однокласником позивача. У решті показання свідка ОСОБА_8 співпадають з показаннями свідка ОСОБА_7

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 дала показання, що вона є племінницею позивача. Її мати - рідна сестра позивача. Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 1960-х років проживали разом як чоловік та дружина в АДРЕСА_1, мали трьох дітей, але не зареєстрували свій шлюб. У 1977 році ОСОБА_6 пішла на пенсію, стала непрацездатною, мала поганий стан здоров'я, ОСОБА_5 утримував її, здійснював догляд за нею та турбувався про неї. Після смерті ОСОБА_5 доглядом за ОСОБА_6 займався її син ОСОБА_2, який після її смерті проводив похорони, поминки, прийняв у своє користування все майно матері.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 площею 5,69 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Фрунзе на території Носівської міської ради, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 279 від 25 грудня 1996 року. Вартість земельної ділянки згідно з сертифікатом становить 106568,49 грн., що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області від 26.01.2018 № 31-25-0.32-117/112-18 (а. с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 29). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

На день своєї смерті ОСОБА_5 проживав по АДРЕСА_1 Чернігівської області, разом з ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_6, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області №14-16/833.1 від 22 серпня 2017 року (а. с. 8).

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а. с. 31) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2484/01-17 від 24.04.2018 (а. с. 22).

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. При тому правові наслідки факту перебування особи на утриманні для отримання спадщини виникають в тому випадку, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

У судовому засіданні встановлено, що не менше одного року до дня смерті ОСОБА_5 на його утриманні перебувала ОСОБА_6, яка проживала з ним однією сім'єю як дружина з початку 1960-х років і до дня його смерті, але не перебувала з ним у шлюбі. ОСОБА_6 з 1977 року була непрацездатною, у зв'язку з поганим станом здоров'я потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, які вона отримувала від ОСОБА_5 Факт перебування на утриманні підтверджується копією архівної довідки комунальної установи «Районний трудовий архів» Носівської районної ради № 51 від 07.03.2018 про стаж роботи ОСОБА_5 у колгоспі ім. Фрунзе м. Носівка та показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, допитаних у судовому засіданні. Дослідивши всі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що допомога, яка надалася ОСОБА_5 ОСОБА_6, була постійним, основним джерелом засобів до існування ОСОБА_6, а тому необхідно встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_5 не менше одного року до його смерті, а саме: з 1977 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Отже, у силу ст. 531 ЦК УРСР ОСОБА_6 була спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 Інші спадкоємці, які б закликалися до спадкоємства відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 у силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки проживала разом з ним на день його смерті, а, отже, вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-16/833.1 від 22 серпня 2017 року (а. с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_5, та на земельну частку (пай) площею 5,69 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Фрунзе на території Носівської міської ради, на яку їй виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 381 від 25 грудня 1996 року. Вартість земельної ділянки згідно з цим сертифікатом становить 106568,49 грн., що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області від 26.01.2018 № 31-25-0.32-117/112-18 (а. с. 10).

За життя ОСОБА_6 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 27). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

На день своєї смерті ОСОБА_6 проживала по АДРЕСА_1 Чернігівської області одна, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області №14-16/833 від 22 серпня 2017 року (а. с. 9).

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_6 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а. с. 25) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2481/01-17 від 24.04.2018 (а. с. 23).

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті матері, вступивши в управління та володіння спадковим майном (п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Факт прийняття спадщини підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, допитаних у судовому засіданні. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або претендують на спадкове майно, немає.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні частки (паї), оскільки ОСОБА_2 не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, а також у зв'язку з відсутністю відповідних документів, які б підтверджували факт вступу ним у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої, та документів, які б підтверджували родинні відносини покійних ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні частки (паї), що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 66/02-31 від 31 січня 2018 року (а. с. 12).

Згідно з ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення факту перебування ОСОБА_6 на утриманні ОСОБА_5 з 1977 року і по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3, а також факту прийняття позивачем спадщини після смерті матері ОСОБА_6 має для позивача юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати майнові права на спадкові земельні частки (паї). Установити ці факти іншим способом неможливо, тому позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що оригінали сертифікатів на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_2 загублені, що підтверджується оголошенням у пресі (а. с. 11).

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги про визнання права на спадкові земельні частки (паї) також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, з 1977 року і по ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на утриманні ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Установити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, право на земельну частку (пай) площею 5,69 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Фрунзе на території Носівської міської ради Чернігівської області, вартістю 106568,49 грн., яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 279 від 25 грудня 1996 року, належало ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, право на земельну частку (пай) площею 5,69 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Фрунзе на території Носівської міської ради Чернігівської області, вартістю 106568,49 грн., яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 381 від 25 грудня 1996 року, належало ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий