Справа № 539/2221/18
Провадження № 2/539/925/2018
Р І Ш Е Н Н Я

/ЗАОЧНЕ/

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого - судді Даценка В.М.,

за участю: секретаря - Ануфрієвої Н.М.,

представника органу опіки та піклування - Парнюк І.В.,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубнах цивільну справу за позовом Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей виконкому Лубенської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В позові вказала, що ОСОБА_3 має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, внаслідок чого утворилися умови, які шкодять інтересам дитини. Дитина є хворою, потребує обстеження у психіатра і оперативного лікування, однак, матір не вживає відповідних заходів. Мати веде аморальний спосіб життя, з нею неодноразово проводилися профілактичні бесіди з приводу необхідності належного виховання батьківських обов'язків, які однак не дали результату. За неналежне виконання батьківських обов'язків мати була притягнута до адміністративної відповідальності. З дня народження дитини нею опікувалася бабуся - ОСОБА_2, яка для цього звільнилася з місця роботи.

Позивач прохає позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4

В судовому засідання представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області позовні вимоги підтримав.

Третя особа, ОСОБА_2, заявлений позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.

Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З'ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Судом встановлено, що матір'ю ОСОБА_4,, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 Батько записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Відповідно до актів комісії будинкового комітету від 23.05.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4 (її онук). Також прописана, однак не проживає ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_2 і мати ОСОБА_4.). Дитині створені умови для проживання. ОСОБА_3 не приділяє дитині уваги, навідує дитину не часто (2-3 рази на місяць), доглядом за внуком займається ОСОБА_2 ОСОБА_4, використовує соціальну допомогу на дитину на свій розсуд, інколи приносить продукти додому.

Згідно з актом обстеження спеціаліста у служби у справах дітей виконкому ЛМР від 17.08.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4 (її онук), ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_2 і мати ОСОБА_4.). Дитині створені умови для проживання та розвитку. Мати періодично залишає хлопчика на бабусю, ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків.

Також судом досліджені письмові пояснення ОСОБА_5 від 07.06.2018 року, відповідно до яких ОСОБА_3 є її сестрою. ОСОБА_3 не займається вихованням сина ОСОБА_4 не бажає лікувати дитину, хоча остання цього потребує. Його вихованням та матеріальним утриманням займається бабуся ОСОБА_2

Досліджені письмові пояснення ОСОБА_6, яка вказує, що є сусідкою ОСОБА_2 Зазначає, що її донька ОСОБА_3 не займається сином ОСОБА_7. В свою чергу ОСОБА_2 повністю утримує хлопчика, піклується про нього.

Суду надана медична документація ОСОБА_4, відповідно до якої у хлопчика змішаний розлад психологічного розвитку, грижі живота та паху. ОСОБА_4 потребує оперативного втручання, стаціонарного обстеження в умовах психіатричної лікарні /а.с.19-24, 43-45/

Також встановлено, що рішеннями виконкому Лубенської міської ради від 27.06.2018 року № 160 та від 29.06.2017 року № 167, у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків ОСОБА_3, бабусі ОСОБА_4, ОСОБА_8, надано дозвіл на проведення медичного огляду та лікування дитини у лікаря-психіатра.

Крім того, відповідно до листа начальника Лубенського ВП від 15.05.2017 року за зверненням ОСОБА_2 ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків за ч.1 ст.184 КУпАП.

Службою у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради складено висновок від 27.06.2018 року № 01-19/453 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4

Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд враховує позицію ЄСПЛ по справі «Савіни проти України», де також наголошено, що (п.49) хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

В п.50 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що мати дитини ніде не працює, вихованням сина не займається, веде асоціальний спосіб життя, проявляє бездіяльність по виконанню обов'язків щодо піклування про здоров'я та матеріальне забезпечення свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що дитина позбавлена батьківської турботи та уваги. Проживає окремо у своєї бабусі. Мати самоусунулася від турботи та виховання дитини.

Вказана ситуація негативно впливає на здоров'я дитини, її розвиток та підготовку до самостійного життя дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області (місце знаходження: вул. Я.Мудрого, 33, м.Лубни Полтавської області) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м.Лубни Полтавської області, батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Лубни Полтавської області.

Передати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Лубни Полтавської області на опікування органу опіки та піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області для встановлення статусу та вирішення питання щодо влаштування його до сімейної форми виховання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення - за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко