Справа № 577/2742/18
Провадження № 2-д/577/6/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2018 р.

суддя Конотопський міськрайонний суд Сумської області Буток Т.А.

розглянувши клопотання ОСОБА_2, заінтересована особа: Конотопський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

В С Т А Н О В И В:

До Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання від ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3, про надання дозволу на виконання на території України рішення № 9/2017 суду Торре Аннунціата від 20.07.2017 року про всиновлення повнолітньої особи.

Відповідно до клопотання представник заявника ОСОБА_3 просить надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Торре Аннунціата від 20.07.2017 року № 9/2017, яким постановлено дати місце всиновленню ОСОБА_2, яка народилася в Україні, Сумська обл., Конотопський район, с. Попівка, ІНФОРМАЦІЯ_1, паном ОСОБА_5, який народився в Віко-Екуенсе ІНФОРМАЦІЯ_2 і пані ОСОБА_4, яка народилася в Кастелламаре-ді-Стабія ІНФОРМАЦІЯ_3; постановлено, щоб співробітник відділу реєстрації актів громадянського стану компетентний за виконання відмітки, що міститься в рішенні, надав усиновлюваній прізвище ОСОБА_2.

Разом з тим, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що дане рішення не підлягає примусовому виконання виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнанням іноземного судового рішення в Україні є дозвіл нашої держави на поширення його дії на територію України з такими самими правовими наслідками, які виникають в результаті набрання законної сили рішеннями, ухваленими судами України. Визнання - надання юрисдикційному акту іноземної держави сили і значення рішення вітчизняного суду, яке не вимагає застосування примусових заходів на захист і поновлення порушеного права.

Отже, для того, щоб рішення іноземного суду, яке не підлягає примусовому виконанню, могло бути визнано в Україні, обов'язково має бути дотримана одна із 2 умов: 1) визнання цього рішення передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 2) це рішення визнається в Україні за принципом взаємності за домовленістю ad hoc з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У ст. 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах зазначено, що винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін і, що вступили в законну силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в законну силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони.

Відповідно до роз'яснень, зазначених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.1999 року, згідно зі ст.ст. 51, 52 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» рішення, які не потребують виконання, зокрема, про усиновлення, які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в непередбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції; якщо згідно з міжнародним договором така справа порушується за клопотанням особи, на захист прав якої спрямовано рішення, провадження розпочинається лише за його наявності, в протилежному випадку компетентний суд вирішує питання про визнання рішення іноземного суду, яке не потребує виконання, лише за наявності заперечення проти нього з боку заінтересованої особи (інші такі рішення вважаються визнаними без судового розгляду чи будь-яких спеціальних процедур).

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки клопотання не містить зазначення наявності заперечення проти нього з боку заінтересованої особи, а рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, за відсутності певних умов не потребує спеціального судового провадження для його визнання в Україні, тобто підлягає виконанню на загальних підставах за принципом взаємності, то на підставі ч. 4 ст. 466 ЦПК України клопотання підлягає залишенню без розгляду і поверненню разом з усіма доданими до нього документами особі, що його подала.

Таким чином, під час вивчення даного клопотання, додатків до нього, встановлено обставини, які свідчать про недодержання вимог, передбачених Главою 2 Розділу ІХ ЦПК України і які перешкоджають призначенню даного клопотання до судового розгляду та дають підстави для залишення зазначеного клопотання без розгляду із поверненням клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його надала.

Керуючись ст.ст. 464-466, 471, 472 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду залишити без розгляду та повернути його разом з документами, що додані до нього.

Після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, заявник має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ. А. Буток