Справа № 740/1696/17
Провадження № 2/740/91/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Філоненко О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ніжина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої здоровю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 350196,94 гривень та моральної шкоди в розмірі 1333581,15 гривень, а також з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» матеріальної шкоди в розмірі 100000 гривень та моральної шкоди в розмірі 1698,85 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 24.06.2013 року сталася ДТП за яку вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2013 року засуджений ОСОБА_3 Під час ДТП нею отримано численні травми. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.10.2013 року увесь комплекс отриманих нею тілесних ушкоджень було віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, в звязку з чим вона не була визнана потерпілою в кримінальному провадженні. В подальшому 27.05.2014 року вона звернулась до Прилуцького відділу поліції з заявою про злочин по факту ДТП від якого вона отримала тілесні ушкодження 24.06.2013 року, яка була внесена в ЄРДР за ознаками ч.1 ст. 286 КК України. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження призначено комісійну судово-медичну експертизу за результатами проведення якої встановлено, що нею отримано тяжкі тілесні ушкодження під час ДТП. Вважає, що відповідачі мають відшкодувати їй отриману моральну та матеріальну шкоду завдану під час ДТП, яка сталася 24.06.2013 року. При цьому спричинена їй матеріальна шкода складається з: витрат на лікування 20000 гривень, які вона оплачувала готівкою і документально підтвердити не може, витрат на придбання ліків та проходження медичного обстеження 12976,94 гривень, витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 4000 гривень, витрат на відновлювальний масаж і реабілітацію 15000 гривень про які документальних доказів не має, витрат на транспортні послуги таксі 5000 гривень, які вона оплачувала готівкою і доказів про це не має, втрати доходу за основним місцем роботи в результаті втрати працездатності, різниця в доході за період з березня 2014 року по березень 2018 року 385860 гривень (6431 гривень х 12 х 5), а також витрати повязані з оформленням довіреності представнику для участі в розгляді справи в суді 800 гривень та оплата винагороди адвокату за 2014-2018 роки 6560 гривень.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені вимоги та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечили заявлені вимоги посилаючись на те, що вони є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства зважаючи , що позивач не була визнана потерпілою в кримінальному провадженні, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 24.06.2013 року, під час досудового розслідування та в суді не надавала належних доказів на підтвердження наявності в неї тілесних ушкоджень, за які наступає кримінальна відповідальність і які вона отримала внаслідок ДТП за яке засуджено ОСОБА_3

Від представника відповідача АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» надійшов відзив на позов в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог зважаючи на те, що вимоги суперечать чинному законодавству.

Заслухавши сторони та їх представників, врахувавши відзив представника відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем надано виписку із медичної карти ОСОБА_1 від 12.07.2013 року, МРТ-дослідженнями від 12.09.2013 року, флюорографією від 21.11.2013 року, виписку із протоколу засідання лікарсько-консультаційної комісії від 05.12.2013 року (копії на а.с. 6-11), якими зафіксовано наявність у позивача травм. Аналіз судом вказаних документів дає змогу дійти висновку, що надані докази не вказують на причини виникнення наявних травм у ОСОБА_1 На підтвердження витрат на лікування позивачем надано копії товарних чеків, квитанцій, чеків, накладних з яких не вбачається, що оплачене нею було прописано лікарем для лікування травм отриманих в дорожньо транспортній пригоді.

Судом було досліджено матеріали кримінального провадження № 1-кп/742/235/13, яка розглянута Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області , та ОСОБА_3 було засуджено за ст. 286 ч.2 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.10.2013 року № 1096 отриманий позивачем комплекс тілесних ушкоджень під час ДТП, відноситься до легких тілесних ушкоджень зважаючи на вказані обставини вона не була визнано потерпілою в кримінальному провадженні при розгляді якого встановлено вину та засуджено ОСОБА_3 (копія на а.с 54-55).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.12.2013 року свідку ОСОБА_1 відмовлено у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України.

В матеріалах вказаного кримінального провадження міститься вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2013 року яким ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України, йому призначено покарання у вид трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік з покладенням відповідних обовязків. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.03.2014 року вирок змінено в частині вирішення цивільних позовів. ОСОБА_1 потерпілою в даному вироку не значиться.

27.05.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області з заявою про те, що нею отримано тілесні ушкодження під час ДТП 24.06.2013 року. Вказані відомості було внесено в ЄРДР за № 0000621.

В матеріалах справи маються копії відповідей прокурора Прилуцької місцевої прокуратури та слідчого СВ Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с. 67, 68) про те, що ОСОБА_3 учасником кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000621 не виступав і не виступає.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим призначено комісійну судово-медичну експертизу.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи від 31.07.2014 року (копія на а.с. 12-20) вбачається, що ОСОБА_1 отримано тяжкі тілесні ушкодження, що по давності утворення може відповідати даті 24.06.2013 року.

Вказаний висновок не може бути взятий до уваги судом як доказ спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ОСОБА_1 зважаючи на те, що висновком лише зафіксовано наявність тілесних ушкоджень в позивача, вказаний документ не є доказом встановлення вини відповідача в ДТП під час якого було травмовано позивача.

Крім того судом береться до уваги висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 70/17 від 09.02.2018 року (а.с. 52-65) яким ставиться під сумнів висновок комісійної судово-медичної експертизи від 31.07.2014 року.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Положенням п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно полісу №АС 1813065 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП транспортний засіб «ВАЗ 217130» державний номерний знак НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_3, був застрахований у АТ СК «АХА Страхування», з лімітом відповідальності 100 000 гривень за шкоду заподіяну життю і здоровю та 50000 гривень - за шкоду заподіяну майну (копія на а.с. 85).

Відповідно до п. 9.1 - 9.3 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Положеннями ст. 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних прав за позовами про відшкодування шкоди» шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Аналізуючи надані докази суд приходить до наступних висновків, що ОСОБА_1 потерпілою в кримінальному провадженні під час розгляду якого засуджено ОСОБА_3, не визнавалась, в матеріалах кримінального провадження наявна ухвала суду про відмову у визнанні її потерпілою, яка є чинною, у вказаній справі вона мала правовий статус свідка, позивачем не надано доказів неправомірності дій ОСОБА_3 відносно неї (вироку чи постанови суду), позивачем не доведено, що між матеріальною, моральною шкодою є безпосередній причинний звязок та вина ОСОБА_3 в її заподіянні ОСОБА_1

З огляду на вказане підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_3, як засудженого за вчинення ДТП, та його страховика АТ СК «АХА Страхування», відсутні.

Враховуючи, що Прилуцьким ВП ГУНП в Чернігівській області на даний час проводиться досудове розслідування по заяві ОСОБА_1 про травмування її під час ДТП, позивач є потерпілою у вказаній справі, вона має право заявити вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди до винної особи у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої здоровю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_5

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2018 року