ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

м.Суми

Справа №592/8411/18

Номер провадження 22-ц/788/2062/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання -Новікової А.С.,

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_9,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2018 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 24 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Збільшено розмір аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти вирішено стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили на користь матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 800 грн. щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідач звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що у позовній заяві ОСОБА_8 просить змінити розмір аліментів, а прохальна частина позову фактично містить вимогу про зміну способу стягнення аліментів. Разом з тим, суд першої інстанції не уточнив обсягу позовних вимог та безпідставно задовольнив позовні вимоги. Крім того, ОСОБА_5 послався на те, що позивач не довела зміни свого матеріального або сімейного стану, тому вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Також, відповідач зазначив, що займається підприємницької діяльністю, при цьому, із суми доходу сплачує податки та інші обов'язкові платежі, а виконання оскарженого рішення суду порушить його право на підприємницьку діяльність та призведе до її припинення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_9 про задоволення апеляційної скарги та позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 28 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2016 року (а.с. 4 - 6).

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилася дочка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7).

Вищевказаним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6).

З довідки ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області вбачається, що за ІІ квартал 2018 року відповідачу ОСОБА_5, як суб'єкту підприємницької діяльності, був виплачений дохід у розмірі 15247,12 грн., з яких 457,41 сума податку (а.с. 22).

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції взяв до уваги те, що відповідач ОСОБА_5 є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, а також малолітній вік дитини, майновий стан сторін, факт проживання дитини сторін разом з матір'ю, тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважав за можливе задовольнити позов та збільшити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_5 на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 180 СК України йдеться про те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Зокрема, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Ураховуючи викладене, не знайшли свого підтвердження посилання в апеляційній скарзі на те, що у позовній заяві ОСОБА_8 просить змінити розмір аліментів, а прохальна частина позову фактично містить вимогу про зміну способу стягнення аліментів, так як звертаючись до суду із вимогою про зміну розміру аліментів, позивач визначилась, у який саме спосіб вона б бажала отримувати аліменти. Зокрема, з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не погоджується із зміною способу стягнення аліментів не заслуговують на увагу колегії суддів та не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення суду, виходячи із вищезазначеного.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що змінений оскарженим рішенням суду розмір аліментів порушить його право на підприємницьку діяльність та призведе до її припинення не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги. Зокрема, колегія суддів враховує ті обставини, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є особою працездатного віку, зареєстрований у ДПІ у м Сумах ГУ ДФС у Сумській області як суб'єкт підприємницької діяльності і його дохід за ІІ квартал 2018 року задекларований у сумі 15247,12 грн., а сума податку становить 457,41 грн. Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, вважаючи за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, оскільки позивач не довела зміни матеріального стану, є необгрунтованими. Так, колегія суддів бере до уваги те, що положеннями СК України при зміні розміру аліментів враховуються і інші обставини, передбачені законом. Зокрема, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 липня 2018 року встановлений у розмірі 1559 грн., а з 01 грудня 2018 року - 1626 грн. Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому стягнутий рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2016 року розмір аліментів у сумі 500 грн. не є необхідним та достатнім для того, щоб забезпечити гармонійний розвиток дитини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни або скасування рішення суду.

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук