30.11.2018
Справа № 639/4243/17
Провадження № 2/642/852/18
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2018 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання незаконною ухвали суду і стягнення з судді Іванової І.В. моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання незаконною ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова та стягнення з судді Іванової І.В., яка винесла таку ухвалу, моральної та матеріальної шкоди в сумі 50 тисяч грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова, від 18.07.2017 р., ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за її заявою. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.09.2017 р., ухвала суду першої інстанції скасована та справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.10.2017 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, в звязку з невідповідністю вимогам ст. 119-120 ЦПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 31.10.2017 року заяву ОСОБА_1 повернуто, в звязку з невиконанням вимог ухвали суду від 12.10.2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.11.2017 р., ухвала суду першої інстанції скасована та справу спрямовано для визначення підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04.12.2017 року визначено підсудність справи за заявою ОСОБА_1

Предявлена заява ухвалою судді від 07 грудня 2017 року була залишена без руху та заявнику було надано строк для уточнення своїх вимог, що також зазначено в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 20.09.2017 року.

Крім того зазначено, що в разі подання заяви за нормами ЦПК України вона має відповідати ст.119-120 ЦПК України.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2017 року заяву повернуто, в звязку з невиконанням вимог ухвали від 07.12.2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року вказана ухвала скасована та справу повернуто.

Ухвалою судді Ленінського районного суду від 19.03.2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, яка ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.06.2018 року була скасована та справу повернуто для продовження розгляду.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Харкова від 06.07.2018 року відкрито провадження у справі за вищевказаною заявою.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в своїй заяві просить визнати незаконною (недійсною) ухвалу судді Іванової І.В. від 06.07.2017 року, яка утримує ознаки нікчемного правочину із корупційною складовою у мотивувальній та резолютивній частині через порушення суддею Івановою І.В. положень пп.3 п. 1 ст. 28 антикорупційного закону, рішення Конституційного суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, ч. 1 ст. 55, ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст.ст. 65,67,68 антикорупційного закону, відшкодувати шкоду, визначаючи на свій власний розсуд, що ця шкода заподіяна їй внаслідок вчинення корупційного порушення, поновити порушене суддею Івановою І.В. право на доступ до правосуддя та повідомити спеціальні органи, уповноважені на боротьбу із корупцією Національну поліцію, прокуратуру, Національну агенцію про запобігання корупції, Раду суддів України про винесення суддею Івановою І.В. незаконних ухвал за умови існування у неї встановлених антикорупційним законом заборон та обмежень.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 одночасно вказувала, що суддя Іванова І.В., знаходячись у неврегульованому реальному конфлікті інтересів із заявником ОСОБА_1 розглядала її заяву від 19.06.2017 року про поновлення порушеного права, відшкодування шкоди, нанесеної корупційним порушенням посадовою особою Жовтневого районного суду ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 28,65,67,68 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, чим порушила заборону та обмеження, встановлені для субєктів дії статті 3 антикорупційного закону на вчинення дій та прийняття рішень за умови існування реального конфлікту інтересів, винесла ухвалу від 06.07.2017 року, чим скоїла адміністративне порушення за ознакою ст. 172-7 КУпАП. Шкоду, завдану заявниці корупційним порушенням ОСОБА_3, вона оцінила в 50 тис. грн., яку просила відшкодувати їй із подальшим регресом із винної особи на вимогу ст.ст.65,67,68 ЗУ Про запобігання корупції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила розглянути її заяву в порядку ст.67,68 Закону України "Про запобігання корупції", який не визначає форми, у якій така заява має бути подана.

В порядку ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України)

Завданнями цивільного судочинства, за визначенням ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_1 в обґрунтування заяви звернулася в суд та посилається на порушення суддею Жовтневого районного суду м. Харкова Івановою І.В. вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Однак, це є випадком звернення в суд з вимогами, що не підлягають правовому захисту, тобто не є способом захисту порушеного права.

Не підлягають розглядові в судах також справи за спірними вимогами, захист яких не передбачений законом і до яких не може бути застосована аналогія права або аналогія закона.

Відповідно до преамбули вищезазначеного закону, цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Субєкти, на яких поширюється дія цього Закону визначені статтею 3.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Нормами ч. 2 ст. 65 Закону № 1700 встановлено, що особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, повязане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, повязаною з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Підстави для притягнення судді до дисціплінарної відповідальності викладені в ст.106 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, суд приходить до висновку, що правовідносини, які регулює Закон України «Про запобігання корупції» не відносяться до цивільних. Питання цивільно-правової відповідальності в порядку ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», можуть вирішуватися в межах кримінального судочинства, розгляду матеріалів притягнення особи до адміністративної відповідальності. В межах цивільного судочинства притягнення особи до цивільно-правової відповідальності може розглядатися виключно після притягнення особи до кримінальної, адміністративної, чи дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що питання про притягнення особи до відповідальності, щодо правовідносин, які регулюються Законом України «Про запобігання корупції», в межах заявлених ОСОБА_1 вимог, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд зазначає, що закриття провадження у даному випадку, не є порушенням конституційного права на судовий захист ОСОБА_1

Права громадянина не є безмежними і мають узгоджуватися з обов'язками та необхідністю здійснення цих прав у спосіб, передбачений законом.

Частиною 5 ст.55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина 1 статті 4 ЦПК України також передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, проте має здійснювати це право в порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання незаконною ухвали суду і стягнення з судді Іванової І.В. моральної та матеріальної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 30 листопада 2018 року.

Суддя В.Г. Пашнєв