Справа № 161/9648/18
Провадження № 2/161/2842/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі судді головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання зобов'язання виконаним та припинення договору застави,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання зобов'язання виконаним та припинення договору застави.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між його бабою ОСОБА_3 (надалі - позичальник) та ОСОБА_2 (надалі - позикодавець) було укладено договір позики від 18 квітня 1997 року, згідно якого позикодавець надала позичальнику позику в розмірі 2 000 дол США.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між вище вказаними особами було укладено договір застави від 18 квітня 1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Грабовською С.В., згідно якого ОСОБА_3 передала в заставу належні їй (на той час) 30/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

03.03.2008 року реєстратором Другої Луцької державної нотаріальною конторою була накладена заборона відчуження на вище вказане майно за № 6707103, на підставі повідомлення вх. № 394 від 18.04.1997 року приватного нотаріуса Грабовської С.В.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, на випадок своєї смерті остання залишила заповіт на ім'я позивача. Вказує, що перед смертю ОСОБА_3 повідомила, що повністю повернула позику ОСОБА_2, однак остання заборони на нерухоме майно не зняла.

На сьогоднішній день, на 30/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заборона відчуження накладена у зв'язку із укладеним вище вказаним договором застави знята.

На підставі викладеного просить суд визнати Договір позики від 18 квітня 1997 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконаним та припинити даний договір застави.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляд справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики від 18 квітня 1997 року, згідно якого позикодавець надала позичальнику позику в розмірі 2 000 дол США (а.с. 28)

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між вище вказаними особами було укладено договір застави від 18 квітня 1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Грабовською С.В., згідно якого ОСОБА_3 передала в заставу належні їй 30/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вбачається, що 03.03.2008 року реєстратором Другої Луцької державної нотаріальною конторою була накладена заборона відчуження на вище вказане майно за № 6707103, на підставі повідомлення вх. № 394 від 18.04.1997 року приватного нотаріуса Грабовської С.В.(а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01 грудня 2017 року, а саме на 30/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 6-9)

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про заставу" та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст.577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України і п.1ч.1 ст.28 ЗУ «Про заставу» право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Як вбачається з матеріалів справи, під час укладення договору застави сторони погодили строк повного виконання зобов'язань за договором займу до 18.04.1998 року.

Згідно ч. 5 ст. 43 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувала, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що зобов'язання щодо повернення грошових коштів за договором від 18.04.1997 року припинені у зв'язку з повним їх виконанням.

На час подання даного позову відсутні будь-які судові спори, щодо невиконання позивачем перед відповідачем зобов'язань за договором займу. Отже зобов'язання за згаданим вище договором займу, забезпечені заставою, є припиненими, що у відповідності до ст. 28 Закону України «Про заставу» припиняє договір застави від 18.04.1997 року.

Статтею 16 ЦК України гарантовано право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у тому числі шляхом пред'явлення вимоги про припинення право відношення.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 Цивільного кодексу України).

За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З огляду на означене, розглядаючи справу виходячи з диспозитивності цивільного судочинства на підставі ст. 13 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з'ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги та задоволення позову ОСОБА_1 про визнання зобов'язання виконаним та припинення договору застави.

Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати договір позики від 18 квітня 1997 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконаним.

Припинити договір застави від 18 квітня 1997 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Грабовською С.В.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук