Справа № 196/1450/18
№ провадження 2/196/571/2018
04 грудня 2018 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючої судді Зубій А.В.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про визнання права власності,
Позивач ОСОБА_2 звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, третя особа Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в якому просить: 1.Встановити факт належності Сертифікату серії ДП №014963, виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0463, ОСОБА_4, яка померла 24.07.1998 року. 2.Визнати за нею, як спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після померлої 24.07.1998 року ОСОБА_4, право на земельну частку (пай) площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, із земель колишнього КСП "ЗОРЯ" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату серії ДП №014963, виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0463.
На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві ОСОБА_2 вказала, що 24.07.1998 року померла ОСОБА_4, яка з 1991 року проживала без реєстрації за адресою: вул. Пушкіна, 36 в с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області разом з нею, вела з нею сумісне господарство, поховала її за власні кошти.
Після смерті спадкодавця залишилось спадкове право на земельну частку (пай) площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, із земель колишнього КСП "ЗОРЯ" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату серії ДП №014963, виданого 30.01.1997 року.
Посилається на те, що вона фактично прийняла спадщину після померлої ОСОБА_4, оскільки остання проживала у неї, доглядала її понад сім років, поховала за власний кошт.
27.09.2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 24.07.1998 року ОСОБА_4. Проте отримала відмову через невідповідність правовстановлюючих документів - ім'я та по батькові спадкодавця не відповідає даним, що зазначені в свідоцтві про смерть.
У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні їй права на спадщину вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.
У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі.
Третя особа у підготовче засідання не з'явилася. Від завідувача сектору правового забезпечення райдержадміністрації ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України).
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно приписів ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
У відповідності з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивач є спадкоємцем за законом після померлої 24.07.1998 року ОСОБА_4; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли.
Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1264 Цивільного кодексу України.
За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 206, 259,263-265,268,272,273,354 ЦПК, суд -
Прийняти визнання відповідачем позову.
Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Встановити факт належності Сертифікату серії ДП №014963, виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0463,саме ОСОБА_4, яка померла 24.07.1998 року.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після померлої 24.07.1998 року ОСОБА_4, право на земельну частку (пай) площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, із земель колишнього КСП "ЗОРЯ" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату серії ДП №014963, виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0463.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.
Суддя А.В. ЗУБІЙ