Справа № 529/1123/18
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

03 грудня 2018 року смт. Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Гвоздик А. Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 вказує, що при видачі свідоцтва про його народження було невірно зазначено прізвища його матері та батька як ОСОБА_1, замість вірного ОСОБА_2.

На даний час через вказані вище невідповідності у й прізвищі батьків, він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України, а тому просить суд встановити між ним та вище вказаними особами факт родинних відносин, як між сином та батьками, а також факт належності йому свідоцтва про народження.

Вивчивши заяву та додані до неї додатки приходжу до висновку про наявність підстав для залишення її без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Звернувшись до суду, заявник просить суд встановити факт належності йому свідоцтва про народження. Таким чином, визначений законодавством порядок встановлення факту належності свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, виключає можливість встановлення цього факту в порядку окремого провадження.

А тому, встановлення факту правовстановлюючого документу - свідоцтва про народження ОСОБА_1 не є можливим.

Окрім цього, заявник має прізвище "Локатош", однак в прохальній частині своєї заяви зазначає його як "Лакатош", що в свою чергу є недоліком, який підлягає виправленню.

При цьому, в прохальній частині заявник ОСОБА_1 не конкретизує, які повинні встановитись судом родинні зв'язки між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3, при цьому в чинному законодавстві термін "Рідний син" відсутній.

До того ж, згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб, однак, у самому змісті заяви заявник зазначає, щодо розгляду заяви залучаються треті особи Гребениківська сільська рада та Диканський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Згідно з положеннями ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Однак, в всупереч вказаним положенням ЦПК України, ОСОБА_1 просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Вказане, в свою чергу призведе до порушень правил здійснення судочинства, що є неприпустимим.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

В заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, вказується мета встановлення юридичного факту, оскільки вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. В заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та вказати докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Суд встановлює юридичні факти, які є новими, оскільки саме на підставі таких фактів у особи виникають суб'єктивні права. Такі юридичні факти зазначаються у судових рішеннях, які відіграють роль первинних документів, оскільки саме в них містяться відомості, які є якісно новими по відношенню до існуючих, і саме вони породжують виникнення у особи суб'єктивних прав.

Крім того, заявником ОСОБА_1 у прохальній частині заяви ставиться питання про виклик свідків. При цьому, статтею 91 ЦПК України передбачено, що виклик свідка здійснюється за письмовою заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються: його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи; обставини, які він може підтвердити.

Згідно п.3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Окрім цього, в заяві про встановлення факту родинних відносин не чітко викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Тому порушені вимоги п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви (заяви) постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вище зазначених недоліків, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Крім того, слід роз'яснити заявнику та його представнику, що в разі не усунення недоліків, допущенних при подачі заяви у встановлений законом строку, заява про встановлення факту буде вважатися не поданою, та повернутою останньому.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 294, 318 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання факту родинних відносин залишити без руху та надати заявнику для усунення недоліків строк - десять днів з дня отримання даної ухвали.

У разі не усунення вказаних недоліків у визначений термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Диканського районного суду ОСОБА_4