Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Бенца К.К.,

за участю секретаря Вереш А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 15.11.2003 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Холмківської сільської ради, Ужгородського району , про що було зроблено актовий запис - №44. У шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач вказує на те, що спільне життя між ними не склалося через застосування відповідачем відносно неї фізичного насильства, завдання моральних страждань, приниження іі гідності , висловлювання в її адресу нецензурною лайкою, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та їх спільної дитини, оскільки поведінка відповідача негативно вливає на її емоційний стан. У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов'язків у сторін, як подружжя не існує.

З посиланням на викладене позивач просить суд: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15.11.2003 року у виконавчому комітеті Холмківської сільської ради, Ужгородського району , про що було зроблено актовий запис - №44- розірвати; неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з матірю; після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_1.

В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що з позовними вимогами згідний.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В звязку з визнанням позову відповідачем ОСОБА_2, суд ухвалив рішення у підготовчому засіданні.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 15.11.2003 року у виконавчому комітеті Холмківської сільської ради, Ужгородського району, про що було зроблено актовий запис - №44, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 15.11.2003 року.

У даному шлюбі у сторін народилася: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження, копія якої приєднана до матеріалів справи.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Обгрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з нею.

Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З матеріалів справи не вбачається наявність спору щодо визначення проживання їх спільної дитини..

Обгрунтованими є і вимоги позивача про залишення після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечен.,

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 200, 259, 263-265, 268, 272 - 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15.11.2013 року у виконавчому комітеті Холмківської сільської ради, Ужгородського району про що було зроблено актовий запис - №44- розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері - ОСОБА_1.

Залишити ОСОБА_1 після розірвання шлюбу прізвище - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) суму сплаченого нею судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач - ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1).

Дата складання повного судового рішення 30.11.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца