Справа № 369/8277/14-ц
Провадження №6/369/119/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною заявою, яку мотивувало тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2014 року позов публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) за Кредитним договором № 39/П/19/2008-840 від 08.02.2008 р. в сумі 414 952,19 дол. США та 619 532,59 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки а саме на нерухоме майно: земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер :01:053:0084, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Бобриця, вулиця Квітнева, 20 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на належить відповідач на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 531 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Надра, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, визначивши початкову ціну предмету іпотеки відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження та Закону України Про іпотеку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Судове рішення набрало законної сили.

17.12.2015 року представник ПАТ «КБ «Надра» звернувся з заявою про видачу виконавчих листів у справі за позовом банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно.

15.01.2016 року судом видано два виконавчих листа на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2014 року.

Виконавчий лист до виконання не предявлявся, так як отриманий із пропуском строку на предявлення.

В обґрунтування заяви, заявник посилається на кризові явища у банківській сфері та фінансові труднощі, що призвели до звільнення значної кількості працівників банку, у тому числі юридичного департаменту. В результаті чого контроль за виконанням судових рішень був значно послаблений. Крім того заявник посилається на велику кількість справ та завантаженість в роботі банку, внаслідок чого був пропущений строк пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Отже, оскільки виконавчі листи відносно ОСОБА_1 на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2014 року видавалися уже із пропуском строку, то строк для предявлення цих виконавчих документів до виконання пропущено з поважних причин.

Тому заявник просив суд поновити ПАТ «КБ «Надра» строк для пред'явлення виконавчого листа, виданого 18.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2014 року в цивільній справі № 2/369/8277/14 за позовом публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судове засідання сторони не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином .

Суд розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заяву про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2014 року позов публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) за Кредитним договором № 39/П/19/2008-840 від 08.02.2008 р. в сумі 414 952,19 дол. США та 619 532,59 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки а саме на нерухоме майно: земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер :01:053:0084, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Бобриця, вулиця Квітнева, 20 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на належить відповідач на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 531 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Надра, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, визначивши початкову ціну предмету іпотеки відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження та Закону України Про іпотеку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Судове рішення набрало законної сили.

17.12.2015 року представник ПАТ «КБ «Надра» звернувся з заявою про видачу виконавчих листів у справі за позовом банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно.

15.01.2016 року судом видано два виконавчих листа на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2014 року.

Виконавчий лист до виконання не предявлявся до відділу виконавчої служби, так як отриманий із пропуском строку на предявлення.

У пункті 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Стаття 433 ЦПК України визначає що у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов'язані з людським фактором.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв'язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції статті на момент виникненя спірних правовідносин), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача отримав виконавчий лист після спливу строку на пред'явлення останнього до виконання, проте раніше до суду не звертався.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід»ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду ( пункт 43).

Між тим, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гуренка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до п. 29.1. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 173 від 17.12.2013 року, звернення до виконання судових рішень здійснюється з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", а також інших актів законодавства.

У п. 29.32 вказаної Інструкції вказано, що виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, у день постановлення рішення.

Виконавчі листи підписуються головуючим суддею, а за його відсутності (відпустка, тривале відрядження, хвороба та ін.) головою суду чи його заступниками.

Виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 29.34 у разі особистої явки стягувача виконавчий лист видається йому під підпис.

Таким чином, аналізуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про безпідставність вимог заявника, оскільки представником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» не доведено перед судом факту поважності пропущення строку предявлення виконавчих документів до виконання, оскільки безпосередньо за виконавчими листами щодо виконання рішення від 24.09.2014 року, представник позивача звернувся лише 17.12.2015 р., тобто по спливу більше одного року з моменту ухвалення судового рішення.

Тобто, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», на протязі більше року, не вчиняв будь-яких дій щодо отримання відповідних виконавчих листів на виконання рішення суду.

Отже, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення ПАТ «Комерційний Банк «Надра» і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Аналізуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення ПАТ «Комерційний Банк «Надра» пропущеного строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 209, 210, 371 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В.Дубас