АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 752/7833/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2055/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

21 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Желепа О.В.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 30 жовтня 2009 року між сторонами укладено Договір №008/10/09 на юридичне обслуговування, за умовами якого ФОП ОСОБА_3 бере на себе зобов'язання бути захисником ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні в ГСУ МВС України за ознаками злочину, передбаченого ч. 3,ст. 27. Ч. 3, ст. 28, ч. 2, ст. 205 КК України у кримінальній справі №56-1937.

Зазначив, що ОСОБА_4 зобов'язалася оплачувати послуги виконавця, суму коштів за надання послуг захисника у вказаній кримінальній справі визначеною за домовленістю між сторонами, проте відповідачем порушено умови вказаного Договору та не здійснено оплати за надані юридичні послуги.

Також зазначив, що станом на 5 травня 2015 року сума заборгованості становить 25000 грн.

У зв'язку із викладеним просив суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за Договором №008/10/09 в сумі 25000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги у сумі 25000 грн., вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи,

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

24 грудня 2001 року Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_3 видано свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи.

Згідно довідки №2081/01 від 27 грудня 2001 року, виданої Головним міжрегіональним управлінням статистики у м. Києві, види діяльності СПД ФО ОСОБА_3 - діяльність адвокатських об'єднань та індивідуальна адвокатська діяльність.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 13 січня 2014 року ФОП ОСОБА_3 включений до Єдиного державного реєстру 24 грудня 2001 року - основний вид економічної діяльності - діяльності у сфері права.

Також з матеріалів справи вбачається, що Головним слідчим управлінням МВС проводилось досудове слідство в кримінальній справі № 56-1937 за обвинуваченням ОСОБА_5 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 205, ч. 2, ст. 205, ч. 3 ст. 27. ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України.

3 вересня 2009 року в ході досудового слідства оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5

10 серпня 2010 року з матеріалів вказаної кримінальної справи в окреме провадження виділено матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_5, якій присвоєно номер 24-146.

30 жовтня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір № 008/10/09 на юридичне обслуговування, відповідно до якого ОСОБА_4 доручила, а ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання бути захисником сина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на досудовому слідстві в ГУ МВС України у кримінальній справі № 56-1937 за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України.

Відповідно до п. 2.2 договору на юридичне обслуговування, обов'язки виконавця за цим договором будуть вважатись виконаними у повному обсязі після прийняття рішення ГСУ МВС України (Прокуратурою міста Києва) про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_5

Згідно п. 4.1 Договору, за надане юридичне обслуговування замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі 50000 доларів США.

За порушення умов даного Договору у відповідності до п. 6.1 винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим порушенням збитки.

У відповідності до п. 8.1, договір укладений на строк до повного виконання своїх зобов'язань та набирає чинності з моменту його підписання.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір про юридичне обслуговування не свідчить про виконання обов'язків ОСОБА_3 перед відповідачем ОСОБА_4, не має будь-яких відомостей, які б свідчили про надання дозволу ОСОБА_4, як законного представника сина та не має згоди її сина на укладених його укладення.

Доводи апеляційної скарги, що між ним та ОСОБА_4 існувала усна домовленість про захист її сина ОСОБА_5, у зв'язку із чим договір між сторонами є таким, що укладений відповідно до норм чинного законодавства не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 51 КПК України, договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.

У даній статті вказується на перелік суб'єктів кримінального провадження, що мають право укласти договір із захисником. До них належать суб'єкти, передбачені частиною першою ст. 45 КПК, а саме: підозрюваний, обвинувачений, засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особа, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Крім указаних осіб, договір із захисником можуть укласти також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою. До таких осіб належать законні представники підозрюваного, обвинуваченого, а також інші особи за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого (ч. 1 ст. 48 КПК).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання згоди ОСОБА_5 на представництво його інтересів позивачем, у зв'язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апелянта, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що він надавав юридичні послуги за спірним договором, проте відповідачка відмовилась прийняти та оплатити ці послуги, оскільки, к вбачається з матеріалів справи, договір укладено для надання послуг ОСОБА_5

Як встановлено в судовому рішенні Апеляційного суду міста Києва у справі між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, договір №008/10/09 на юридичне обслуговування з позивачем укладався ОСОБА_4 в інтересах її сина ОСОБА_5, який з 03.09.2009 року перебував та на даний час перебуває у міжнародному розшуку.

Згідно з нормами кримінального процесуального права, яке діяло на час укладання договору, для підтвердження згоди обвинуваченого про захист його законних прав та інтересів конкретною особою, необхідна письмова заява обвинуваченого написана ним особисто в присутності слідчого або слідчому повинно бути достовірно відомо, що така заява написана безпосередньо обвинуваченим, за його згодою.

Таким чином судом встановлено існування об'єктивної юридичної неможливості виконати зобов'язання ОСОБА_3, передбачені договором.

Крім того, судом встановлено, що відсутні докази того, що сторонами вживались будь-які значимо юридичні дії на виконання умов договору (бути захисником ОСОБА_5.) з боку ОСОБА_3 та/або спонукання до виконання зобов'язань відповідачем з боку ОСОБА_4, та колегія суддів дішла висновку, що з юридичної точки зору фактично зобов'язання відповідача перед позивачем припинились в зв'язку з неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Тобто, судовим рішенням встановлено, що зобов'язання за спірним договором ОСОБА_3 не виконувалися.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Головуючий

Судді