Справа №339/145/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м. Болехів .

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Тисівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тисівської сільської ради з позовною заявою, в якій з врахуванням уточнених позовних вимог просить встановити факт його фактичного проживання з батьком ОСОБА_3 по вул. Довбуша, 9 в с.Танява та визнання за ним права власності на спадкове майно - домоволодіння за вказаною адресою після його смерті.

Вимоги позову мотивує тим, що він проживав з батьком до його смерті, вів спільне селянське господарство та проживає по даний час, хоч зареєстрований за іншою адресою.

Однак оформити свої спадкові права він не може, в зв"язку з тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про спадщину через пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на викладене, з урахуванням приписів ст. 1268 ЦК вважається таким, що прийняв спадщину і просить вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.30).

Такі дії представника відповідача не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Окрім того, представник відповідача у вказаній заяві визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позову.

Так, згідно ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Як встановлено судом, предметом розгляду справи є будинковолодіння по вул.Довбуша,9 в с.Танява Болехівської міської ради Івано-Франківської області, реєстрація права власності на яке не проводилося та правовстановлюючі документи на який ніким не виготовлялися, що підтверджується довідкою ОБТІ.

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок вбачається, що такий був збудований у 1981 році ( а.с.15-18).

Так, згідно рішення виконкому Тисівської сільської ради від 27.08.1962 року №16 затверджено рішення від 28.02.1962 року №3 про виділення ОСОБА_3 під забудову земельну ділянку, площею 600 кв.м. в с.Танява для будівництва житлового будинку (а.с.13-14).

На підставі рішення від 27.08.1962 року та згідно плану відводу земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 відведено в натурі вказану земельну ділянку.

На виконання вказаного рішення забудівником ОСОБА_3 1981 році збудовано житловий будинок.

Згідно записів погосподарських книг Тисівської сільської ради будинок облікувалася саме за ОСОБА_3І.(а.с.7,12).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як передбачено ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

А в ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрації прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Відповідно до законодавства, яке діяло до 01.07.2004 року, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, зважаючи на те, що спірний житловий будинок збудовано у 1981 році на законних підставах і в записах по господарської книги будинковолодіння рахується за ОСОБА_3, то суд визнав, що він і був власником вказаного і після його смерті, яка настала 08.02.2011 року (а.с.11), такий входить до складу спадкового майна.

За життя ОСОБА_3.М. не склав заповіт, а тому спадкування здійснюється за законом - його єдиним сином - ОСОБА_1, оскільки інші спадкоємці не зверталися із заявою про прийняття спадщини, що вбачається з повідомлення нотаріальної контори (а.с.55).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( п. 23 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".).

Позивач заначив, що проживав разом з батьком по вул.Довбуша,9 в с. Танява, хоч фактично зареєстрований за іншою адресою: Лермонтова,2 м.Болехів Івано-Франківської області.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 в будинку по вул.Довбуша,9 в с. Танява Болехівської міської ради з 1997 року разом із спадкодавцем ОСОБА_3 підтвердили також і свідки ОСОБА_4, який проживає по сусідству та ОСОБА_5, депутат сільської ради.

Зокрема, вони пояснили, що позивач із своєю сім"єю постійно проживав разом з батьком та вели спільне господарство по вул. Довбуша, 9 в с.Танява. Він і надалі проживає у вказаному будинку після смерті батька та є його єдиним сином.

Окрім цього, вказаний факт підтверджений і письмовим доказом : актом, складеним за участю вказаних осіб ( а.с.6) та визнаний відповідачем у заяві про визнання позовних вимог.

Отже, суд встановив, що ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті батька, оскільки на час смерті постійно проживав разом із спадкодавцем в належному будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем за законом (а.с.8), бажаючи прийняти спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті батька звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 19).

Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач, як спадкоємець за законом згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлого і набув право власності на нього по вул. Довбуша, 9 в с.Танява Болехівської міської ради, так як факт постійного проживання із спадкодавцем доведений під час розгляду справи.

Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається: із житлового будинку "А", стодоли Б, сараю В, літньої кухні Г, огорожі, воріт, криниці (а.с.33-36).

На підставі наведеного, ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по вул. Довбуша, 9 в с. Танява Тисівської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту: із житлового будинку "А", стодоли Б, сараю В, літньої кухні Г, огорожі, воріт, криниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Тисівська сільська рада с.Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, .

Дата складання повного тексту рішення 02 липня 2018 року.

Суддя О.С.Головенко