Справа № 204/8865/18
Провадження № 2-з/204/126/18
УХВАЛА

іменем України

03 грудня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного підприємства «СЕГМЕНТ» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Приватного підприємства «СЕГМЕНТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, зобовязання передати печатки, штампи та повернення довіреності,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява Приватного підприємства «СЕГМЕНТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, зобовязання передати печатки, штампи та повернення довіреності, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн. та зобовязати його повернути позивачу печатку, штамп та довіреність на вчинення будь-яких дій від позивача.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, за якою просить накласти арешт на корпоративні права Приватного підприємства «СЕГМЕНТ», заборонити йому вносити зміни до статуту та заборонити державним реєстраторам та будь-яких особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін та державної реєстрації таких змін до статуту Приватного підприємства «СЕГМЕНТ».

Заява обґрунтовується тим, що при визначених у позові обставинах, з метою недопущення передачі або відчуження визначеного у позові майна та при численних рейдерських захватах з осені 2017 року по даний час підприємств, до групи ризику яких відноситься позивач, а також з метою недопущення вчинення незаконних дій третіми особами щодо внесення змін до статутних документів, позивач вважає, що наявні підстави для забезпечення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. За п. 7 цієї ж постанови, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Суд виходить з того, що позивач жодним чином не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Наведене, з урахуванням того, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, та вимог щодо диспозитивності цивільного процесу, унеможливлює перевірку судом такого обґрунтування та здійснення обґрунтованого припущення щодо існування реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За таких обставин, заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 151, ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «СЕГМЕНТ» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Приватного підприємства «СЕГМЕНТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, зобовязання передати печатки, штампи та повернення довіреності відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: