Справа № 456/4360/18
Провадження № 2-о/456/132/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини. Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Верин Миколаївського району Львівської області померла його мати ОСОБА_2 За життя його матір набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1, що входить до складу спадщини після смерті останньої. До моменту смерті ОСОБА_1 він фактично проживав разом з нею за вищевказаною адресою без реєстрації, безперервно ведучи з нею спільне господарство, здійснюючи за нею догляд, а після її смерті займався похованням матері. За життя ОСОБА_2 розпорядилась належним їй майном на випадок смерті, склавши заповіт на його користь, який посвідчений секретарем виконкому Веринської сільської ради Миколаївського району Львівської області. Нотаріус Миколаївської ДНК відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері з підстав пропуску шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини. А тому для подальшого оформлення спадкових прав та реалізації свого права на спадкування за заповітом йому необхідно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просить суд її задовольнити. Пояснив, що на момент смерті матері він не був зареєстрований в АДРЕСА_1, однак постійно проживав за вказаною адресою із матір'ю у вказаному будинку, так як вона була похилого віку, хворіла, у зв'язку з чим потребувала постійного догляду та піклування. Коли він звернувся до нотаріальної контори, нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він пропустив шестимісячний термін для звернення із відповідною заявою та не був зареєстрований у вказаному помешканні.

Представник зацікавленої особи - Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, при вирішенні заяви покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, приходить до переконливого висновку, що заява є належним чином обґрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Заявник скористався своїм правом та звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки не може успадкувати майно, яке належало його матері.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, актовий запис № 67, виданого Розвадівською сільською радою Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с. 8/

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_2 від 11.06.2002, виданим на підставі рішення виконкому Веринської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 29.05.2002, житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності /а.с. 13/.

За життя матір заявника ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 31.05.2006 секретарем виконкому Веринської сільської ради Миколаївського району Львівської області В.В. Данчевською, відповідно до якого ОСОБА_2 зробила розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідає ОСОБА_1 /а.с. 12/

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, актовий запис №20, виданим Веринською сільською радою Миколаївського району Львівської області /а.с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, актовий запис № 17, виданого Веринською сільською радою Миколаївського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько заявника ОСОБА_4 /а.с. 10/

Таким чином, заявник ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2, що стверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про смерть та заповітом, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Угерсько, що стверджується паспортом громадянина України ОСОБА_1, копія якого наявна в матеріалах справи /а.с. 6-7/, а тому вимоги ЦПК України щодо підсудності вказаної категорії справи не порушені.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Із роз'яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, вбачається, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі за № 336/709/18-ц.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до листа завідувача Миколаївською державною нотаріальною конторою Львівської області Г.В. Недомірко № 1753/02-31 від 29.10.2018 заявника ОСОБА_1 повідомлено про те, що для успадкування майна йому слід звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем /а.с.15/.

Згідно з довідкою, виданою Розвадівською сільською радою Миколаївського району Львівської області № 2301 від 29.10.2018, ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, проживав разом з нею без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, здійснював за нею догляд, піклування, займався похованням /а.с. 14.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили суду, що ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, проживав разом з нею без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, здійснював догляд за нею, так як вона була похилого віку та постійно хворіла, купував ліки, займався похованням.

Суд надає віри показанням допитаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки такі є логічними, достовірними та чітко підтверджують обставини, викладені заявником ОСОБА_1 у поданій заяві про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, і вони є такими, що дозволяють встановити факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав у АДРЕСА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Одночасно суд приймає до уваги і той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на момент її смерті.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319, 354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на час відкриття спадщини постійно проживав у АДРЕСА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03.12.2018.

Суддя Л.В.Гула