Провадження № 2/522/4264/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Одесміськелектротранс, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства „Одесміськелектротранс про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500000 гривень.

При цьому посилається на те, що 14.08.2015 року вона, будучи водієм трамваю № 3315 експлуатаційного трамвайного депо № 1 виїхала з депо о 05 годині 46 хвилин на трамвайний маршрут № 31 згідно затвердженого графіку робочого часу та шляхового листа № 254.

О 12 годині 40 хвилин того ж дня, при русі від 5-ї станції Люстдорфської дороги до 4-ї станції Люстдорфської дороги в напрямку залізничного вокзалу напроти будинку № 114/1 відбулось зіткнення з великовантажним автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який в цей час рухався паралельно та, не впевнившись в безпечності маневру для інших учасників дорожнього руху, при виконанні маневру поворот ліворуч не надав дороги трамваю, водієм якого вона була.

В наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження: «синдром позиционного сдавления обеих голеней. Множественные ушибы мягких тканей обеих голеней, бедер, их спинной области подножные гематомы н/ч бедер и голеней с обеих сторон. Острый цистит».

Відповідно до висновку Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії від 12.04.2016 р. її віднесено до осіб 3-ї групи інвалідності. Також їй встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50 відсотків.

Їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що їй було завдано тяжкі тілесні ушкодження, що змусило її регулярно звертатись за допомогою у медичні установи, знаходитись на стаціонарному лікуванні, приймати ліки, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю. Також, постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт відчуття постійного страху, що якщо вона повернеться до виконання обовязків на попередній роботі, неминуче потрапить у аварію, вона переживає за своє життя та можливість на завжди залишитись покаліченою та не в повні мірі бути здатною виконувати фізичні навантаження, рухатись та можливість в повній мірі бути працездатною.

Завдану їй моральну шкоду оцінює у розмірі 500000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, також надав суду письмові заперечення на позов.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріалі справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2015 року ОСОБА_1, будучи водієм трамваю № 3315 експлуатаційного трамвайного депо № 1 виїхала з депо о 05 годині 46 хвилин на трамвайний маршрут № 31 згідно затвердженого графіку робочого часу та шляхового листа № 254.

О 12 годині 40 хвилин того ж дня, при русі від 5-ї станції Люстдорфської дороги до 4-ї станції Люстдорфської дороги в напрямку залізничного вокзалу напроти будинку № 114/1 відбулось зіткнення з великовантажним автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який в цей час рухався паралельно та, не впевнившись в безпечності маневру для інших учасників дорожнього руху, при виконанні маневру поворот ліворуч не надав дороги трамваю, водієм якого була позивачка.

В наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження: «синдром позиционного сдавления обеих голеней. Множественные ушибы мягких тканей обеих голеней, бедер, их спинной области подножные гематомы н/ч бедер и голеней с обеих сторон. Острый цистит».

У звязку з отриманими ушкодженнями позивачка проходила лікування в медичних установах та відповідно до довідки Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії від 12.04.2016 р. № 260339 Серія 10 ААА ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50 відсотків.

(а.с. 13 - 22)

Після нещасного випадку з ОСОБА_1 14.08.2015 року на КП «Одесміськелектротранс» була створена комісія, по результатам розслідування нещасного випадку 03 вересня 2015 року складений Акт № 1 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-5, затверджений директором підприємства.

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку (форма Н-5) від 03.09.2015 року, який стався 14 серпня 2015 року о 12 годині 40 хвилин в комунальному підприємстві «Одесміськелектротранс» причиною нещасного випадку є порушення правил безпеки руху стороннім водієм автомобіля ОСОБА_2

Водій автомобіля ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1. та дорожньої розмітки п. 1.3 «Правил дорожнього руху», яке виразилося у тому, що керуючи транспортним засобом , не впевнився в безпечності маневру для учасників дорожнього руху, при виконанні маневру поворот ліворуч, не надав дорогу трамваю, що рухався в попутному напрямку, що й привело до травми водія трамваю ОСОБА_1

(а.с. 6 8)

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 21.09.2015 року по справі № 523/14063/15-п ОСОБА_2 за скоєня ДТП, що мала місце 14.08.2015 року, визнано винним в здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень та стягнуто судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

(а.с. 58)

В ході розгляду справи ухвалою суду від 10.04.2017 року за клопотанням позивачки ОСОБА_1 було призначено судову психологічну експертизу. Експертизу проведено не було, у звязку з тим, що ОСОБА_1 на психологічне обстеження не зявилася, додаткові вихідні данні експертом не отримані.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У пункті 5 зазначено, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із аналізу досліджених судом доказів вбачається, що вини відповідача в нещасному випадку, що стався з позивачкою, немає. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2.

Доказів, які б підтверджували те, що діями відповідача позивачці було завдано моральну шкоду суду не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України ст.ст. 76-81, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Одесміськелектротранс, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Повне судове рішення виготовлено 03.12.2018 року.

Суддя: В.І. Загороднюк

27 листопада 2018 року