Справа № 505/1596/18
Провадження № 2/505/1035/2018
У Х В А Л А

16.11.2018 року Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловська Г. В., розглянувши у м. Подільську Одеської області матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, та просить розірвати укладений між ними шлюб, який був зареєстрований 14 липня 1977 року у Маркулештській селищній ОСОБА_3 районного відділу РАЦС Республіки Молдова, за актовим записом №11.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку.

За загальним правилом встановленим ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді Подільського РВ ГУДМС України в Одеській області від 17.07.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрованою або знятою з місця реєстрації по місту Подільську та Подільському району не значиться.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач - ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч.2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони від шлюбу дітей не мають, угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України суду не надано, доказів того, що через стан здоровя чи з інших поважних причин позивач не може звернутись за місцем реєстрації відповідача також не надано.

Положеннями п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; обєкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави;

Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

У статті 76 вказаного вище закону визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Вказана позиція також викладена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом».

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Мінської конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року, яка була ратифікована Україною 10.11.1994, та регулює відносини з приводу надання правової допомоги між Україною та Республікою Молдова, то, якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони, а позови до юридичних осіб подаються в суди Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган управління юридичної особи, його представництво або філія.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що в своїй позовній заяві позивач зазначає що відповідач - ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а Мінською конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року не передбачено порядок направлення справ за підсудністю до судів Республіки Молдова, то суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - підлягає поверненню позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає йому звернутися з такою ж заявою до компетентного суду, з дотриманням загальних правил підсудності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.27,28,31,497 ЦПК України, ст. ст.1,75,76 Закону України «Про міжнародне приватне право», Мінською конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає йому звернутися з такою ж заявою до компетентного суду, з дотриманням загальних правил підсудності.

Повернути ОСОБА_1, 22 вересня 1958 року, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, сплачений ним 25 травня 2018 року (квитанція №0.0..1) судовий збір в розмірі 704,80 грн., через Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі Одеської області (, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Ст. Борисова).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

С у д д я