Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 361/5500/15-ц

провадження № 61-6280св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», яка підписана представником ОСОБА_3, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року у складі судді: Сердинського В. С. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2016 року у складі суддів: Приходька К. П., Білоконь О. В., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 05 березня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АК-00562.08.2, за яким відповідач отримав кредит в сумі 30 649,11 доларів США строком до 05 березня 2015 року зі сплатою 7,70% річних за користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.5.1 кредитного договору, щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2500 % від суми виданого кредиту. 20 жовтня 2008 року додатковою угодою до кредитного договору процентна ставка встановлюється в розмірі 9 % річних. Згідно пункту 3.6 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язується сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1.6% від суми простроченого платежу.

Станом на 23 травня 2016 року відповідачем було прострочено виконання зобов'язань щодо повернення за кредитним договором кредиту та нарахованих процентів в сумі 29 676,94 доларів США (по тілу кредиту та відсотках), та 20 167 238,04 грн, з яких: 21 155,35 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, 8 521,59 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 43 376,46 грн. - сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту, 19 991 482,25 грн. - загальна сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам, 102 645,87 грн - сума 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), 4 162,55 грн. - загальна сума 3% від суми простроченої заборгованості за обслуговування кредиту, 25 570,90 грн. - сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 29 676,94 доларів США (по тілу кредиту та відсотках), та 20 167 238,04 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 676,94 доларів США центрів та 151 579,15 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовані тим, що умови кредитного договору № 77.1/АК-00562.08.2 від 05 березня 2008 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_2, виконані не були.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» відхилено та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки. Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

У грудні 2016 року позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просив оскаржені рішення скасувати в частині стягнення пені та постановити в цій частині нове рішення про стягнення пені в розмірі 2 415 123,92 грн. В іншій частині рішення судів не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суди при вирішенні справи не врахували те, що: згідно пункту 3.6 кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язується сплачувати банку за кожний день прострочки пеню у розмірі 1.6% від суми простроченого платежу. При здійсненні розрахунку пені суди допустили помилку у розрахунку, оскільки загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості за період з 31 липня 2014 року по 06 березня 2015 року відповідно до розрахунку становить 2 415 123,92 грн. Суди не застосували до пені положення частини третьої статті 551 ЦК України, а тому її зменшення до 1 394,27 грн є неправильним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 червня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 05 березня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АК-00562.08.2, за яким відповідач отримав кредит в сумі 30 649,11 доларів США строком до 05 березня 2015 року зі сплатою 7,70 % річних за користування кредитом. Згідно пункту 3.6 кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язується сплачувати банку за кожний день прострочки пеню у розмірі 1.6% від суми простроченого платежу.

Суди встановили, що відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідач порушує умови кредитного договору, оскільки не сплачує проценти за користування кредитними коштами, не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку.

Відповідно до статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 ЦК України).

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При частковому задоволенні позов суд першої інстанції стягнув суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за період з 31 липня 2014 року по 06 березня 2015 року в сумі 1 394,27 грн. При цьому в рішенні суду першої інстанції відсутнє посилання на застосування частини третьої статті 551 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 303 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги щодо застосування чи не застосування судом першої інстанції частини третьої статті 551 ЦК України, не перевірив періоду нарахування неустойки та наявності підстав для зменшення неустойки, обмежився вказівкою про те, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки. При цьому не перевірив чи була заява про застосування позовної давності та зробив передчасний висновок про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала апеляційного суду в оскарженій частині постановлена з порушенням норм процесуального права (частина третя статті 411 ЦПК України). Це унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково. Ухвалу апеляційного суду в оскарженій частині скасувати з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», яка підписана представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2016 року в оскарженій частині скасувати.

Передати справу № 361/5500/15-ц в частині стягнення пені на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2016 року в скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило