Справа № 750/5901/18
Провадження № 2/750/1649/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,

справа №750/5901/18

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином

за участі сторін, їх представників, -

в с т а н о в и в:

14.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих позивачу внаслідок кримінального правопорушення в якому просила:

- стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 13000 грн. що складаються з витрат на лікування 5000 грн, витрат на юридичну допомогу при розгляді кримінальної справи 8000 грн.;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 500000 грн.;

- стягнути компенсацію втрати працездатності щомісячними платежами в розмірі мінімальної заробітної плати на момент розрахунку, але не менше 1500 грн. щомісяця.

В обґрунтування позову зазначає, що вироком суду від 29.06.2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме: нанесенні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягло за собою втрату загальної працездатності на 15%. Зазначає, що за час лікування нею було придбано медикаменти, та оплачено правову допомогу у звязку із розглядом кримінального провадження на загальну суму 13000 грн. Просить стягнути з відповідача втрачений заробіток (втрачена працездатність) у розмірі середньомісячної заробітної плати, але не менше 1500 грн. щомісячно.

09.07.2018 року на адресу суду відповідачем було надіслано відзиву на позовну заяву.

Судом у судовому засіданні було оглянуто матеріали кримінальної справи № 751/11288/15-к.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.06.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України останнього було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено йому покарання у вигляді двох- років обмеження волі. На підставі ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком в 1 рік. На підставі ст.49 КК України та ст.74 ч.5 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

В рамках розгляду вищезгаданого кримінального провадження позивач з цивільним позовом не звертався.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у заподіянні позивачеві у справі ОСОБА_1 шкоди неправомірними діями встановлена вищевказаним вироком суду.

В період часу з 2011 року по 2017 рік включно позивач періодично перебувала на стаціонарному лікуванні з звязку з загостренням болів внаслідок перенесеної ЗЧМТ ( 2011 рік), що підтверджується копіями виписних епікризів.

Висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) №186 від 02.08.2016 року, який мається в матеріалах кримінальної справи №751/11288/15к том.2 а.с.29-42 п.4 зазначено, що на час проведення данної комісійної судово-медичної експертизи гр.ОСОБА_1 мають місце наслідки отриманої нею 25.05.2011 року закритої черепно-мозкової травм із забоєм головного мозку в лівій гемісфері у вигляді рубцево-атрофічних змін у формі посттравматичного церебрального арахноїдиту, лікворно-гіпертензивного, цефалгічного,астено-вегетативного та вестибуло-атактичного синдромів Відсоток втрати загальної працездатності у ОСОБА_1 становить 15%.

Також, вказаним вище висновком досліджувався акт МСЕК від 05.02.2013 року, за висновком якого ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності. Станом на час розгляду справи строк інвалідності продовжено до 01 травня 2019 року.

Таким чином даним висновком підтверджується причинно-наслідковий зв'язок між діями ОСОБА_2 та тілесними ушкодженнями, які отримала ОСОБА_1, що зумовили втрату загальної працездатності 15%.

За час перебування у лікарняному закладі позивачем було здійснено оплату медичних препаратів, які були рекомендовані лікарями відповідно до належним чином виписаних рецептів та виписних епікризів на загальну суму, підтверджену належними та читабельними фіскальними чеками, 3700 грн. 07 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, суд доходить висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 3700,07 грн., яка полягала у придбанні ОСОБА_1 ліків та медичних послуг, що повязано з лікуванням травм завданих відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

При цьому, згідно ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати, повязані з оплатою допомоги представника потерпілого, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, в даній справі не підлягають стягненню витрати позивача на правову допомогу, надану йому захисником в межах кримінального провадження.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача втраченого заробітку за шкоду, завдану каліцтвом втрачений заробіток (втрачена працездатність) у розмірі мінімальної заробітної плати, але не менше 1500 грн. щомісяця суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1195 ЦПК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Як зазначає позивач на даний час вона не працює, тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 1195 ЦК України розмір відшкодування повинен визначатися виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік розмір мінімльної заробітної плати з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року становить 3723,00 грн.. Втрата загальної працездатності ОСОБА_1 становить 15%.

Суд провівши розрахунок дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає (3723 грн.х15%) 558,45 грн. щомісяця до відновлення або зростання ступеня працездатності ОСОБА_1

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я та в порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач ОСОБА_1 у звязку з протиправною поведінкою щодо неї та як наслідок втратою здоровя, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, зокрема, на даний час стан здоровя позивача повністю не відновилося, що зумовило порушення нормального, звичного для особи способу та ритму життя, пережитий емоційний стрес у звязку із протиправною поведінкою щодо нього, а тому вважає за необхідне частково задовольнити позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. одноразово.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( місто Чернігів вулиця Красносільського 27 РНОКПП НОМЕР_2) 3700 ( три тисячі сімсот ) грн.. 07 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 10000 ( десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та 847 грн. 50 коп. на відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( місто Чернігів вулиця Красносільського 27 РНОКПП НОМЕР_2) щомісячно по 558 грн. 45 коп. до відновлення або зростання ступеня працездатності ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 29.11.2018 року.

Суддя Н.В.Требух