Ухвала

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 2-7420/11

провадження № 61-40864 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та про розподіл спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що вона з березня 2007 року по вересень 2010 року проживала однією сім'єю з відповідачем та має право на 1/2 усього майна, яке було придбано ними за цей період.

Просила встановити факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім'єю без укладення шлюбу з березня 2007 року по вересень 2010 року та поділити майно набуте під час спільного проживання, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 такого майна: незавершеної будівництвом квартири АДРЕСА_1, автомобілів марки «Крайслер» та «Шевроле-Епіка».

19 березня 2012 року сторони по справі подали до суду заяву про укладення мирової угоди.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2012 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами, за якою:

1. ОСОБА_5 передано у приватну власність незавершену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 та частину земельної ділянки площею 0,0495 га, розташованої на території Рівненської міської ради, що знаходиться в м. Рівне по вул. Дмитра Багалія, 36;

2. ОСОБА_6 передано у приватну власність автомобіль «Крайслер», номерний знак НОМЕР_1; автомобіль «Шевроле-Епіка, номерний знак НОМЕР_2;

3. Визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на незавершену будівництвом квартиру АДРЕСА_1;

4. Визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на частину земельної ділянки площею 0,0495 га, розташованої на території Рівненської міської ради, що знаходиться в АДРЕСА_1

5. Визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на автомобілі «Крайслер», номерний знак НОМЕР_1; автомобіль «Шевроле-Епіка, номерний знак НОМЕР_2;

6. Сторони по справі не мають будь-яких претензій один до одного, щодо вартості спірного майна та відмовляються від грошових компенсацій.

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та про розподіл спільного сумісного майна подружжя закрито.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вчинена в інтересах обох сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2012 року виправлено описку, допущену в ухвалі цього ж суду від 19 березня 2012 року про визнання мирової угоди.

Доповнено пункт 4 резолютивної частини ухвали новим абзацом такого змісту:

«Визнати попередній державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 квітня 2008 року НОМЕР_3, зареєстрований в книзі записів за № 55, таким, що втратив чинність».

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2012 року про визнання мирової угоди та ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2012 року про виправлення описки в ухвалі цього ж суду від 19 березня 2012 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова мотивована тим, що судом першої інстанції не дано належної оцінки волевиявленню ОСОБА_6 та обставинам, за яких укладалася мирова угода у цій справі, суд вийшов за межі позовних вимог, зокрема відносно земельної ділянки, тому висновок про затвердження мирової угоди є передчасним. Постановивши ухвалу про виправлення описки, місцевий суд фактично вніс зміни до змісту ухвали, а не виправив допущену описку.

До Верховного Суду17 жовтня 2018 рокуОСОБА_4. подала касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Крім того, у касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки касаційна скарга подається повторно, у зв'язку з тим, що первісна касаційна скарга, яка подана в межах строку на касаційне оскарження, повернута заявнику ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2018 року.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_4, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до статті 175 ЦПК України 2004 року мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Скасовуючи ухвали суду першої інстанції про затвердження мирової угоди та виправлення описки в ній, суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що вона постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Зокрема, умови мирової угоди суперечать закону, оскільки розподілено майно, яке не є об'єктом спільного сумісного майна подружжя.

Такий висновок суду апеляційної інстанції є вірним, оскільки ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 у період з 27 жовтня 1994 року по 01 серпня 2006 року, а право власності на спірну квартиру набув відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2010року. Судові рішення, якими встановлювався факт спільного проживання на час набуття відповідачем права власності на квартиру, відсутні.

Крім того, суд вийшов за межі позовних вимог щодо земельної ділянки, розташованої на території Рівненської міської ради, що знаходиться в м. Рівне по вул. Дмитра Багалія, 36,визнавшидержавний акт попередньоговласника земельноїділянки таким, що втратив чинність та фактично вніс зміни до змісту ухвали про виправлення описки, а не виправив допущену описку.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач був присутній у судовому засіданні під час проголошення мирової угоди і тому суд безпідставно поновив йому строк на апеляційне оскарження є необгрунтованими, оскільки судом встановлено, щоОСОБА_5 з 19 березня 2012 року перебував під вартою в ІТТ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області.

Посилання в касаційній скарзі на те, що умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси відповідача є безпідставні, оскільки не підтверджені належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами того, що вона укладена відповідно до положень статті 175 ЦПК України 2004 року.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень статті 175 ЦПК України 2004 року є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтею 390,пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта