Справа № 459/1365/17 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1616/18 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 квітня 2018 року, ухваленого судом у складі судді Кріль М.Д., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку зворотної вимоги (регресу),-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому послалась на те, що 19.07.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/0151/74/50667, відповідно до п. 1.1 якого їй було надано кредит у сумі 42 630,00 доларів США. Відповідно до п. 1.2. Договору кредит наданий у строк до 19.07.2027 року. Вказує, що на момент отримання кредитних коштів вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 та за кредитні кошти придбала квартиру по вул. Стуса, 19/51 у м. Червонограді, яка була зареєстрована на неї. В подальшому ця квартира була реконструйована у нежитлове приміщення магазину салону. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2011 року вирішено спір між сторонами про поділ майна подружжя. Суд визнав право власності по 1/2 ідеальній частині на нежитлове приміщення на вул. Стуса, 19/51 у м. Червонограді за сторонами. Це рішення набрало законної сили. Проте, суд не здійснив розподілу боргових зобов'язань по кредитному договору від 19.07.2007 року, укладеному між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 Позивачка вказувала, що після розірвання шлюбу в листопаді 2010 року повністю погасила борг перед банком, про що їй було видано довідку від 17.10.2016 року. Тому, посилаючись на ст. ст. 543, 544 ЦК України просила суд стягнути із відповідача кошти в сумі 14219, 91 доларів США в порядку зворотної вимоги (регресу).

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що укладення кредитного договору з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 014/0151/74/50667 від 19.07.2007 року здійснено за згодою її чоловіка, а кошти втрачено в інтересах сім`ї, а тому вважає, що має право вимагати від відповідача сплатити половину коштів, які нею були витрачені на погашення кредиту після розлучення. Звертає увагу на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року та ухвалою Верховного суду від 05 вересня 2017 року задоволено її позов про стягнення з ОСОБА_3 в порядку зворотної вимоги (регресу) 5828,98 доларів США. Посилається на те, що всі судові інстанції підтвердили, що стягуючи з ОСОБА_3 в порядку зворотної вимоги (регресу) 5828,98 доларів США, суди правильно встановили характер спірних правовідносин та застосували до них норми матеріального права, які їх регулюють, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки кредит було отримано позивачем в інтересах сім`ї, за ці кошти було придбано майно, яке у подальшому було визнано спільним сумісним і поділено між сторонами у рівних частинах по ?, то суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на її користь половину коштів сплачених позивачем на погашення кредиту. Стверджує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, не дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заперечує повне погашення нею зобов'язань по кредитному договору. Звертає увагу на те, що наданими ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» документами підтверджено факт відсутності будь-якої її заборгованості перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та підтверджено повне виконання нею кредитного договору та повне погашення кредиту по цьому договору. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, поважних причин неявки немає, тому з врахуванням вимог ч. 2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

З 27.11.2004 року сторонами по справі укладено шлюб.

19.07.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») укладено кредитний договір № 014/0151/74/50667, на підставі якого позичальник ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 42630 доларів США, з процентною ставкою 13 % річних на строк до 19.07.2027 року, із щомісячною сплатою кредиту та відсотків за його користування.

19.07.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») укладено договір поруки для забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/0151/74/50667 від 19.07.2007 року.

19.07.2007 року позивачем придбано квартиру по вул. Стуса, 19/51 у м. Червонограді, яка була переведена з житлового в нежитлове приміщення магазину салону, право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_2

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2011 року визнано по 1/2 частині за кожною зі сторін право власності на нежитлове приміщення по вул. Стуса, 19/51 у м. Червонограді, рішення набрало законної сили 28.05.2012 року.

Відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.12.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 року, договір поруки від 19.07.2007 року укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/0151/74/50667 від 19.07.2007 року визнано припиненим із 02.09.2013 року.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.06.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.04.2017 року, з відповідача стягнуто у користь позивачки 5 828, 98 доларів США в порядку зворотньої вимоги.

З копії довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 17.10.2016 року № 1 вбачається, що позивачка по справі за період з 12.11.2010 року до 01.09.2016 року сплатила тіло кредиту в сумі 28 999, 86 доларів США (в тому числі 27 881,10 доларів США в межах зміни валюти виконання зобов'язання) та відсотки в сумі 11 097,92 доларів США (в тому числі 219, 39 доларів США погашено в межах зміни валюти виконання зобов'язання).

З довідки ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» б/н вбачається, що станом на 27.06.2017 року заборгованість за вказаним кредитним договором відсутня, оскільки 31.08.2016 року відбулась зміна валюти виконання зобов'язання шляхом укладення нового кредитного договору.

З додаткової угоди № 014/0151/74/50667/81-1-0-00/25500 від 31.08.2016 року до кредитного договору № 014/0151/74/50667 від 19.07.2007 року про зміну валюти зобов'язання по кредиту видно, що розмір непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 28 100, 49 доларів США (п.1.1. Додаткової угоди).

Пунктом 1.2 Додаткової угоди, сторони погодили зміну валюти зобов'язання непогашеної заборгованості за основною сумою боргу за кредитним Договором з доларів США на гривні із розрахунку за курсом 18 грн. за 1 долар США, у зв'язку із чим розмір суми боргу становить 501 859, 80 грн.

З пункту 1.4. Додаткової угоди, вбачається, що основною сумою боргу, перерахованої в гривню із розрахунком за курсом, що зазначений в п.1.2 Додаткової угоди, яка складає 213 352, 89 грн. вважається сумою анульовано (прощеного) боргу, обов'язок сплати якого припиняється згідно вимог ст. 605 ЦК України.

Частина 1 ст. 544 ЦК України визначає, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Вказана норма встановлює правові наслідки виконання солідарного обов'язку одним із боржників. Такий боржник набуває права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти боржників у рівній частці (інше може бути встановлено договором або законом) за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

При реалізації боржником, який виконав солідарний обов'язок, права на зворотну вимогу відбувається трансформація (перетворення) зобов'язання, а саме основне солідарне зобов'язання перетворюється на регресне часткове, а боржник, який виконав солідарний обов'язок за основним зобов'язанням, набуває статусу кредитора по відношенню до інших боржників за регресним зобов'язанням.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з відповідача на свою користь сплаченого кредиту, позивачка посилалася на те, що відповідач зобов'язаний повернути їй половину погашених боргових зобов'язань перед банком.

Відмовляючи в задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували повну оплату коштів за кредитним договором, оскільки кредит є непогашеним, а по суті відбулось часткове прощення боргу та укладення нового кредитного договору із зміною валюти зобов'язання, й того, що договір поруки припинено 02.09.2013 року відтак ОСОБА_3 не є солідарним боржником в розумінні ст. 541 ЦК України.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції, що позов з підстав, заявлених позивачкою, а саме - стягнення сплачених позичальником коштів за кредитним договором у порядку регресу з колишнього з подружжя, задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо підстав відмови у задоволенні позовних вимог - не надання доказів, які б підтверджували повну оплату коштів за кредитним договором, оскільки кредит є непогашеним, а по суті відбулось часткове прощення боргу та укладення нового кредитного договору із зміною валюти зобов'язання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В зв»язку з цим колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки такі не стосуються висновків суду та містять доказів не спростування факту укладення нового кредитного договору із зміною валюти зобов'язання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.06.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.

З оригіналом згідно:

Постанова набрала законної сили _______________

Суддя Апеляційного суду Львівської області Павлишин О.Ф.

Дата оформлення копії ________________

Помічник судді Олещук М.М.