РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/5599/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, суд -

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на навчання ОСОБА_3 у розмірі половини вартості навчання за 2018/2019 навчальний рік у сумі 16 800, 00 грн. та додаткові витрати на навчання ОСОБА_4 у розмірі половини вартості за надання освітньої послуги у сумі 31 970, 00 грн.

В обґрунтування позову позивачпосилається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 22 квітня 1998 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Близько півтора роки тому шлюбні відносини між сторонами припинилися, сторони почали проживати окремо. Відповідач ніякої допомоги в утриманні та забезпеченні дітей не надає, у звязку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. Окрім того, позивач зазначає, що у вересні 2018 року діти почали навчатися на контрактній формі навчання. Самостійно позивач не має змоги оплачувати контракти, у звязку з чим вона і вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву також не надходив. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 22 квітня 1998 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії І-КЕ № 028867, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому полтавської міської ради 22 квітня 1998 року. (а.с. 8)

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвами про народження Серії І-КЕ № 076897, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Полтава 13 червня 2001 року та Серії І-КЕ № 094517, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Полтави 14 серпня 2000 року. (а.с. 16)

Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що спільне життя у сторін не склалося, у звязку з чим відповідач близько півтора роки тому покинув сімю. Будь-якої допомоги у матеріальному забезпеченні та вихованні дітей не надає,у звязку з чим вона вимушена була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів.

На теперішній час неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Жителів приватного сектору Новобаварського району міста Харкова № 163 від 07.09.2018 року. (а.с. 9)

Окрім того, у вересні 2018 року її діти почали навчатися у вищих навчальних закладах.

Так, ОСОБА_3 навчається на 1 курсі стоматологічного факультету Харківського національного медичного університету, з терміном навчання 5 років, форма фінансування за контрактом, що підтверджується Довідкою від 11.09.2018 року № 567. (а.с. 17)

Як вбачається з договору на навчання № 181012 від 15 серпня 2018 року, укладеного між ХНМУ та ОСОБА_1, яка взяла на себе зобовязання за рахунок своїх коштів здійснити навчання студента ІНФОРМАЦІЯ_3, вартість навчання за 2018/2019 роки складає 33 600, 00 грн.. Половина з яких була сплачена ОСОБА_1 за перший семестр навчання. (а.с. 18, 20)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 навчається на 1 курсі в 11-м групі сестринського відділення Медичного коледжу Харківського національного медичного університету на денній формі навчання, форма навчання контрактна. (а.с. 17)

Як вбачається з Договору про підготовку молодшого спеціаліста № 20 від 01 серпня 2018 року укладеного між Медичним коледжем Харківського національного медичного університету та ОСОБА_1, яка взяла на себе зобовязання за рахунок своїх коштів здійснити навчання студента ІНФОРМАЦІЯ_4, строк навчання студента з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року та становить 3 роки 10 місяців. Загальна вартість освітньої послуги становить 63 940, 00 грн. Плата щомісячна - 1 390, 00 грн. Позивачем було здійснено оплату послуг за навчання за два місяці. (а.с. 19, 20)

Позивач зазначає, що їй самостійно важко сплачувати вартість навчання дітей, у звязку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на навчання ОСОБА_3 у розмірі половини вартості навчання за 2018/2019 навчальний рік у сумі 16 800, 00 грн. та додаткові витрати на навчання ОСОБА_4 у розмірі половини вартості за надання освітньої послуги у сумі 31 970, 00 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

При цьому суд звертає увагу, що ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. При цьому, виходячи з аналізу положень ст. 185 СК України, слід зробити висновок, що стягнення додаткових витрат можливе лише відносно дитини, тобто особи до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітні діти у вересні 2018 року почали навчатися на контрактній основі у вищих навчальних закладах. Вказане навчання, виходячи із розуміння ст. 185 СК України, відноситься до додаткових витрат на дитину.

Так, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом 1 курсу стоматологічного факультету Харківського національного медичного університету. Вартість навчання за 2018/2019 рік становить 33 600, 00 грн.

06 червня 2019 року ОСОБА_3 досягає вісімнадцятирічного віку, тобто втрачає правовий статус дитини в розумінні ст. 6 СК України.

Статтею 180 СК України передбачено обовязок обох батьків по утриманню дітей.

Так, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь додаткових витрати на навчання ОСОБА_3 у розмірі половини вартості навчання за 2018/2019 навчальний рік у сумі 16 800, 00 грн. підлягають задоволенню.

В судовому засіданні також було встановлено, що ОСОБА_4 навчається на 1 курсі в 11-м групі сестринського відділення Медичного коледжу Харківського національного медичного університету. Строк навчання студента з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року та становить 3 роки 10 місяців. Загальна вартість освітньої послуги становить 63 940, 00 грн. Плата щомісячна 1 390, 00 грн.

Позивач просила суд стягнути з відповідача половину вартості освітніх послуг за весь період навчання ОСОБА_4

08 серпня 2020 року ОСОБА_4 досягає вісімнадцятирічного віку, тобто втрачає правовий статус дитини в розумінні ст. 6 СК України. А отже, з 08.08.2020 року на неї не можуть стягуватися передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини.

Статтею 180 СК України передбачено обовязок обох батьків по утриманню дітей.

Так, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь додаткових витрат на навчання ОСОБА_4 у розмірі половини вартості за надання освітньої послуги у сумі 31 970, 00 грн. підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню половина вартості за надання освітньої послуги за навчання ОСОБА_4 за період навчання з 01.09.2018 року по 08.08.2020 року (тобто до досягнення нею повноліття) тобто за 23 місяці у розмірі 15 985, 00 грн.( 1 390, 00 грн. * 23 = 31 970 / 2 = 15 985, 00 грн.)

При цьому суд розяснює позивачеві положення ст. 199 СК України, відповідно до якоїякщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 280, 281 265 ЦПКУкраїни, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді половини вартості навчання у Харківському національному медичному університеті за 2018/2019 навчальний рік у сумі 16 800, 00 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на навчання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вигляді половини вартості навчання у Медичному коледжі Харківського національного медичного університету за 23 місяці навчання у сумі 15 985, 00 грн. (пятнадцять тисяч девятсот вісімдесят пять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення у межах суми рахунку за місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт Серії КН № 573441, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 02 лютого 1998 року, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 16.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП: НОМЕР_2, паспорт серії КН № 598719, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Полтавській області 27 лютого 1998 року, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 16 .

Повний текст рішення складено 04.12.2018 року.

Суддя В.В. Труханович