Номер провадження: 22-ц/785/371/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Гірняк Л.А.,

Суддів: Кононенко Н.А., Сегеди С.М.,

при секретарі: Лопотан В.І.

Осіб, що беруть участь у справі:

-Представник відповідача ОСОБА_2

-Представник позивача ОСОБА_3

-Позивач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПРОЦЕДУРА:

В вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що грошей від ОСОБА_7 ніколи не брав, а розписку склав поза волею внаслідок застосування фізичного та психічного тиску з боку ОСОБА_6, який погрожував фізичною розправою внаслідок примушення ОСОБА_6 до складання розписки про отримання у його сестри, ОСОБА_7, грошових коштів в розмірі 200 000,00 доларів США (двісті тисяч доларів США).

З посиланням на зазначене та з підстав ст. 203, 215, 231 ЦК України просив визнати недійсним договір позики від 24.11.2011 року на суму 200 000,000 доларів США, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 1-3, 31-32 Том І).

В запереченнях на позовну заяву ОСОБА_7 просила відмовити в заявлених вимогах посилаючись на безпідставність та відсутність належних та допустимих доказів щодо укладання оспорюваного договору позики під впливом насильства (а.с. 73-75 Том І).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору позики від 24 листопада 2014 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити (а.с. 122-125 Том І).

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_7 не з`явилась, про розгляд справи сповіщались належним чином. Представник відповідачки ОСОБА_8 належним чином сповіщений про час та місце судового засідання відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що суд не дав оцінки доказам, зокрема кримінальному провадженню №000022 від 10.03.2016 року та порушив принцип змагальності за відсутності можливості самостійно провести експертне дослідження розписки та проведення судово-почеркознавчої експертизи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить залишити рішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на безпідставність, так як жодних доказів на підтвердження факту укладання договору позики під впливом насильства не надано. При цьому сам ОСОБА_5 не заперечував факт написання такої розписки.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 склав на імя ОСОБА_7 розписку датована 24 листопада 2014 року про отримання у борг грошової суми в розмірі 200 000,00 доларів США, яку зобовязався повернути в строк до 20 березня 2015 року.

Оригінал розписки зберігається в матеріалах кримінального провадження №000022 від 10.03.2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.09.2017 року задоволено клопотання ОСОБА_5 та призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу для встановлення психічних або насильницьких факторів при складанні розписки від 24.11.2011 року від імені ОСОБА_5 9а.с. 214-216 ТомІ).

Відповідно до клопотання експерта від 26.09.2017 року експерт зазначив, що до компетенції експерта-почеркознавця не входить встановлення психічних або насильницьких факторів 9а.с. 5, Том ІІ).

Інших клопотань, щодо призначення експертизи сторони не заявляли.

ОЦІНКА СУДУ

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з недоведеності обставин, щодо укладання договору позики під впливом насильства, щодо застосування ОСОБА_6 фізичного або психічного тиску на та неодержання ним грошових коштів.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 231 ч. 1 ЦП України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що розписка від 24.11.2014 року власноручно написано ОСОБА_5 , який підтвердив це в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш яку десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) рішення суду для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані в меншій кількості не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Посилання позивача на протиправні дії зі сторони відповідача при написанні розписки та застосування насильства, погроз та психологічного тиску не підтверджені належними доказами, хоча згідно ч. З ст. 10 ЦПК України (в редакції 2005 року) це є обовязком позивача.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики, якщо він в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, має бути укладеним в письмовій формі. При цьому, на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Із наданих до суду доказів не встановлено, що укладений між сторонами договір позики не відповідає вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Зміст договору позики від 24.11.2014 року свідчить, що він укладений відповідно до вимог закону, сторони обумовили істотні умови договору, своїми підписами в договорі засвідчили передачу та отримання позики. Позивача в судовому засіданні не заперечував, що розписка написана власноручно ним та особисто підписана. Своїм підписом в договорі позичальник підтвердив факт отримання коштів від позикодавця, отже письмовий договір позики від 24.11.2014 року є належним доказом договірних зобов'язань між сторонами та отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_7 200 000,00 доларів США . як позики.

Будь-яких письмових доказів в підтвердження своїх доводів щодо неотримання позики згідно договору від 24.11.2014 року позивачем та представником позивача не надано.

Твердження позивача про те, що він не брав у відповідачки кошти в сумі 200 000,00 доларів США в борг, є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема розпискою про отримання грошей. У матеріалах справи відсутні будь-які докази про безгрошовість укладеного договору. Крім того, на протязі тривалого часу - з 2014 року позивач не оспорював договір позики.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження №0000022 від 14.03.2016 року зареєстровано кримінальне правопорушення щодо заволодіння шахрайських шляхом грошовими коштами, які належать ОСОБА_6 у розмірі 200 000,00 доларів США.

Постановою Таїровського відділення Київського відділу поліції у м. Одеса від 11.11.2016 року оригінал розписки від 24.11.2014 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000022 9а.с. 10-12 Том ІІ).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України (в редакції 2005 року) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦПК України (в редакції 2005 року) особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доводи про те, що судом не проведена експертиза на предмет психічних та насильницьких факторів при написанні розписки оцінюються критично, так як до компетенції експерта-почеркознавця не входить встановлення таких факторів.

Доводи про відсутність в матеріалах цивільної справи оригіналу розписки виходить за межі предмету доказування.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, судова колегія погоджується з думкою першої інстанції, що позов задоволенню не підлягає.

З врахуванням вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що в силу ст.375 ЦПК України відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року, так як рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: Н.А. Кононенко

ОСОБА_9