Справа № 459/3522/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/4911/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участі: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2017 року у складі судді Рудакова Д.І. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ВАТ «Приватбанк», Відділення «Головне», ОСОБА_6 про заміну правовідношення в договорі поруки, визнання недійсним договір поруки,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ВАТ «Приватбанк», Відділення «Головне», ОСОБА_6 про заміну правовідношення в договорі поруки, визнання недійсним договір поруки.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Вказує, що судом неправильно застосовано матеріальне право, та не має посилань на матеріальний закон. Судом не спростовано посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_4. уклала спірний договір як фізична особа.Також зазначає, що було підтверджено що договір укладався не в приміщенні банку, а відділення «Головне» не було юридичною особою.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що кредитний договір від 29.07.2008 року № CGR0AN02260357 було укладено між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк», від імені якого на підставі довіреності діяла керівник відділення ОСОБА_4

Договір поруки від 30.07.2008 року укладений між Приватбанк, від імені якого на підставі довіреності діяла керівник відділення ОСОБА_4, та поручителем ОСОБА_2

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.04.2014 року у справі № 459/5463/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.06.2014 року, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12.11.2015 року у справі № 459/2682/15-ц, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.04.2016 року у справі № 459/3996/15-ц залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.08.2016 року, встановлено, що 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно якого остання виступила поручителем перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання ОСОБА_5 зобов'язань по кредитному договору від 29.07.2008 року № CGR0AN02260357.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апелянтом не надано доказів того, що договір було укладено ОСОБА_4 як фізичною особою, а не як представником банку.

Однак матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 діяла на підставі довіреності як представник віділення ПАТ КБ «Приватбанк» при укладенні кредитного договору та договору поруки (а.с.3).

Тому колегія суддів вважає, що оскільки оспорюваний договір поруки укладений між позивачем та ПАТ КБ Приватбанком» в особі ОСОБА_4, тому підстави для визнання недійсним договору поруки відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2018 року.

Головуючий

Судді