ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/86/18 Номер провадження 22-ц/814/127/18Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Лобова О.А.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного провдаження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області в складі судді Омельченко І.І. від 25 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Козельщинської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання незаконними нотаріальних дій та визнання незаконними нотаріальних актів,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення вимог та заміні відповідача, просила:

визнати незаконною нотаріальну дію Державного нотаріуса Козельщинської ДНР Курочкіна О.О. від 03.07.2013 року з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_5 на ім'я спадкоємця ОСОБА_6, реєстровий №987 щодо успадкування ним 4662 простих іменних акцій ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»,

визнати незаконною та скасувати постанову Державного нотаріуса Козельщинської ДНР Курочкіна О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2017 року, вихідний №726 від 30.05.2-17 року, щодо відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно. Спадкоємцями померлої - є вона та її рідний брат ОСОБА_6

20.06.2013 року на підставі заяви ОСОБА_6 нотаріусом Козельщинської ДНК заведено спадкову справу та видано свідоцтво про право власності на спадщину на його ім'я, який попередньо запропонував їй підписати заяву про своє не бажання приймати та оформлювати спадщину після смерті матері. Вказану заяву вона підписала, не розуміючи в повній мірі її змісту.

Вважає видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину незаконним, а самі нотаріальні дії протиправними, оскільки, на її думку, вони вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, а саме - за наявності підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії та прийнятті заяви від зацікавлених нотаріусу осіб; нотаріальна дія вчинена з порушенням строків, передбачених для вчинення нотаріальних дій в частині строків прийняття спадщини та строків відмови від спадщини, без оплати за вчинення таких нотаріальних дій; нотаріусом не було їй не роз`яснено права та обов'язки, суть і значення вчинення дій та порушено порядок встановлення факту вступу у спадщину.

Вважає, що державним нотаріусом не було дотримано вимог типової Інструкції з діловодства під час винесення постанови від 27.05.2017 року про відмову їй у видачі свідоцтва права власності на спадкове майно.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Козельщинської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання незаконними нотаріальних дій та визнання незаконними нотаріальних актів відмовлено.

Відмова в задоволенні позову обґрунтована відсутністю в діях державного нотаріуса порушень як вимог Закону України «Про нотаріат», так і положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції чинній на час відкриття спадщини.

Одночасно, судом не встановлено порушень закону та визнано правомірним видачу нотаріусом як свідоцтва про право на спадщину на ім'я спадкоємця ОСОБА_6, так і під час винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачи позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки остання спадщину після смерті матері не приймала та на неї не претендувала, про що подала нотаріусу заяву. Крім того, судовим рішенням останній було відмовлено в наданні додаткового строку для прийняття спадщини.

З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2, яка в своїй апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі. Вказує, що судом не повно з'ясовані всі фактичні обставини по справі, допущено порушення норм матеріального права та не застосовано статті 5, 7, 42, 45-47, 49 ЗУ «Про нотаріат».

Вважає, що суд безпідставно залишив поза увагою те, що вона фактично прийняла спадщину, оскілки проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та в подальшому зберігала в себе деякі правоустановчі документи на спадкове майно, що не було прийнято нотаріусом до уваги та безпідставно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, мати позивача та її брата ОСОБА_6 - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1.

На день смерті спадкодавець була зареєстрована та проживала в с. Павлівка, Козельщинського району Полтавської області.

До 2013 року спадкоємці з відповідними заявами про прийняття та оформлення своїх спадкових прав до нотаріальної контори не звертались.

20.06.2013 року ОСОБА_2 подала до Козельщинської Державної нотаріальної контори заяву, в якій зазначила, що їй відомо про відкриття спадщини на майно померлої матері, але із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, на спадщину не претендує, фактично спадщину не приймала, до суду з заявою про продовження строку про прийняття спадщини чи визнання за нею права власності на спадкове майно звертатися не буде.

Одночасно, 03.07.2013 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся син померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_6, в якій вказав про факт прийняття спадщини у вигляді наявності в нього на зберіганні сертифіката акцій НОМЕР_2 від 06.11.1996 року, виданого ВАТ «Кременчуцьким сталеливарним заводом» на ім'я померлої.

В цей же день, після витребування виписки з рахунку власників іменних цінних паперів ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» власника ОСОБА_5, державним нотаріусом на підставі ст. 529 ЦК УРСР було видано ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з 4662 простих іменних акцій з належними дивідендами ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», що належали померлій ОСОБА_5

Довідавшись про отримання її братом вказаного свідоцтва на спадщину, 20.04.2017 року позивач звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5

Згодом, 11.05.2017 року до Козельщинської ДНК ОСОБА_2 подала заяву про скасування свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_6 як таке, що видане в порушення вимог чинного законодавства.

24.05.2017 року ОСОБА_2 подала до Козельщинської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, на яку 27.05.2017 року отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відмовляючи у її вчиненні, нотаріус зазначив, що спадщину після смерті ОСОБА_5 фактично прийняв ОСОБА_6, якому видано свідоцтво про право на спадщину на акції ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», сама ОСОБА_2 спадщину після смерті матері не прийняла, в свій час подала до нотаріальної контори заяву про своє не бажання її приймати та оформляти, зазначала, що на спадщину не претендує, доказів фактичного прийняття спадщини не надала, у визначений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, відтак відсутні правові підстави для видачі їй вказаного свідоцтва.

Крім цього, нотаріус звернув увагу на те, що рішенням Козельщинського районного суду від 23.03.2017 року, яке набрало законної сили 04.04.2017 року, спадкоємцю ОСОБА_2 відмовлено в наданні додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов, місцевий суд, на підстав норм права, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, а саме статей 67,68 ЗУ «Про нотаріат» та п.1.3, 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дійшов висновків про відсутність в діях державного нотаріуса порушень чинного законодавства як при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2013 року, так і при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2017 року.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Статтею 548 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1, до спірних правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР, оскільки згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень при відкриті і прийняття спадщини до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини.

Бажаючи оформити свої спадкові права, спадкоємцем ОСОБА_6 в червні 2013 року були надані нотаріусу цінні папери - сертифікати належних спадкодавцю акцій ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», які він зберігав у себе після смерті матері.

В даному випадку, нотаріусом правомірно було прийнято до уваги факт зберігання спадкоємцем ОСОБА_6 майна спадкодавця у вигляді сертифікатів зазначених акцій, які він пред'явив як доказ фактичного прийняття спадщини, що узгоджується з положеннями ст.549 ЦК УРСР, оскільки на час відкриття спадщини, тобто в період чинності ЦК УРСР такі дії являлись свідченням прийняття спадщини, у тому числі шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном у спосіб зберігання спадкоємцем правоустановчих чи будь-яких інших документів на майно спадкодавця.

Одночасно, ОСОБА_2 підписала та надала нотаріусу заяву, в якій вказала, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті матері, вона на неї не претендує, фактично її не приймала та до суду з заявою про продовження строку на подання заяви про прийняття спадщини чи визнання за нею права власності звертатися не буде.

При цьому, подаючи до нотаріальної контори в травні 2017 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої в 2001 році матері ОСОБА_5, позивачем не було надано доказів фактичного прийняття нею спадщини в розумінні положень ст. 549 ЦК УРСР, про що зауважено нотаріусом в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, рішенням Козельщинського районного суду від 23.03.2017 року спадкоємцю ОСОБА_2 відмовлено в наданні додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, із посиланням на недоведеність останньою поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Таким чином, спадщина після смерті ОСОБА_5 була прийнята лише одним спадкоємцем ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори подали його сестра -позивач по справі та дружина ОСОБА_3

Нормами статей 66, 67 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини, за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, видається свідоцтво про право на спадщину.

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна (ст. 68 ЗУ «Про нотаріат»).

Вірно встановивши обставини справи, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях нотаріуса Козельщинської ДНК порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Так, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що не є доказом фактичного прийняття спадщини наявність у спадкоємця ОСОБА_6 сертифікату акцій ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», оскільки п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначає доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном у вигляді іменних цінних паперів.

Відхиляючи дане твердження, колегія суддів зазначає, що апелянт на власний розсуд тлумачить вказану норму, звужуючи надане законом право спадкоємцю пред'являти документи на майно спадкодавця як доказ фактичного прийняття спадщини. В даному випадку спадкоємець ОСОБА_6 після смерті своєї матері зберігав сертифікат акції, який і є в розумінні закону цінним папером, що свідчить про володіння конкретною особою визначеною кількістю акцій, оскільки самі акції як правило, не зберігаються на руках у акціонерів, натомість останні як власники одержують один чи кілька сертифікатів акції - документів, що підтверджують їхнє право власності.

При цьому, сам сертифікат акції містить всі необхідні реквізити - найменування документа, найменування і місце розташування товариства, категорія (серія) акцій, власність на які засвідчує цей сертифікат, і пов'язані з цим права й обмеження, номінальна вартість однієї акції цієї категорії та т.і.

Разом з цим, є бездоказовим твердження апелянта про те, що нотаріусом були порушені вимоги ст. 5, 7, 42, 45, 46, 47, 49 Закону України «Про нотаріат» щодо зобов'язання нотаріуса сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'ясненні прав та обов'язків, попередженні про наслідки вчинюваних нотаріальних, відмови у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України.

Також не є підставою для скасування судового рішення твердження апелянта про те, що суд залишив позва увагою відсутність її заяви про відмову в прийнятті спадщини. Між тим, відсутність такої заяви в даному випадку не має правового значення, оскільки сама ОСОБА_2 не здійснила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини за правилами ст. 549 ЦК УРСР, з урахуванням встановлених судовим рішенням обставин про відсутність поважних причин пропуску нею строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 3 грудня 2018 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Лобов О.А.