Справа №204/5754/18
Провадження №2/204/1633/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

23 листопада 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником вищезазначеної квартири, а відповідач, який є братом дружини позивача, був зареєстрований у ній за умови сплати комунальних послуг за себе. Однак останні 7-8 років він не сплачував ні комунальні послуги, ні додаткові витрати на утримання будинку та проживає наразі зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_3 за іншою адресою. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає, хоча жодного дня не мешкав у цій квартирі та особистих речей його у ній немає. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Вислухавши позивача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

За адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані позивач, відповідач та ОСОБА_4 (а.с.8).

Також довідкою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 23 серпня 2018 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02 листопада 2011 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою позивача, знає, що позивач живе за адресою: АДРЕСА_1, разом з дружиною з часу, коли вони придбали цю квартиру. Відповідача вона ніколи не бачила, як і чужих речей у квартирі позивача.

Свідок ОСОБА_4 зазначила, що позивач є її чоловіком, а відповідач братом. Пояснила, що в 2003 році за згодою чоловіка вони зареєстрували за вищевказаною адресою відповідача, однак він повинен був платити за комунальні послуги. Зазначила, що відповідач не проживає в квартирі з часу реєстрації і не платить за комунальні послуги. Знає, що в 2009-2010 роках він проживав разом із цивільною дружиною за іншою адресою.

Актом від 30 липня 2018 року, встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1 жодного дня до цього часу не проживав (а.с.5).

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: