КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/822/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/256/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Невідомої Т.О.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В., по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

12 січня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва отримано позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31 серпня 2010 року відповідачка отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачка не виконала зобов'язань за кредитним договором, тому, позивач просив стягнути з неї на свою користь 33 170,41 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 777,56 грн. заборгованості за кредитом, 26 384,26 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 952,86 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 555,73 грн. штраф (процентна складова), а також просив стягнути судові витрати у розмірі 1762,00 грн. (а.с.1-2)

Відповідно до ухвали районного суду від 25 січня 2018 року, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.42)

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. (а.с.45-51)

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Литвиненко О.Л. посилалася на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2018 року, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначила, що суд неповно з'ясував обставини справи, не врахував фактичних обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Вказувала, щонапідтвердження своїх позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано до суду копію анкети-заяви на двох сторінках від 31 серпня 2010 року, з якої чітко вбачаються персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто і особистим підписом вона висловила свою згоду про укладення договору. (а.с.53-57)

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Хитрова Л.В. підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. (а.с.114-119)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відмовивши в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 777,56 гривень, враховуючи що згідно анкети-заяви, в пункті «Бажаний кредитний ліміт на платіжну картку Кредитка «Універсальна»/голд не значиться, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 300,00 гривень. Також, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а з доданих до матеріалів справи Тарифів обслуговування кредитних карт «Кредитка Універсальна» Conract по договору SAMDN6577, вбачається, що відповідачем отримано кредитну картку MasterCard Electronic - 1,7% на місяць, розміром щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, термін внесення місячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним періодом з пенею за несвоєчасне погашення заборгованості, де пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) (базова відсоткова ставка за договором)/ 30 - нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., та підписана відповідачем 22 липня 2011 року.

З таким висновком колегія суддів погодилась, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 серпня 2010 рокуОСОБА_2 підписала заяву-анкету на видачу їй особистої дебетової картки. (а.с.5)

За Довідкою від 22 липня 2011 року відповідачці мав бути наданий кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 1,7 % в місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

За замістом заяви-анкети відповідачка погодилась, що вищевказана анкета-заява, разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надавання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Проте до районного суду не було надано доказів, що підтверджують факт видачі і строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

В суді апеляційної інстанції представником апелянта надана виписка по картці/рахунку ОСОБА_2 за період з 31 січня по 04 вересня 2018 року, додаткова угода між Банком і ОСОБА_2 від 06 липня 2018 року за якою сторони погодили зменшення кредитної заборгованості до 5200 грн. та довідка Банку від 29 листопада 2018 року про відсутність кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед Банком у зв'язку із повним погашенням такої. (а.с.120-124)

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задля належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 ст. 81 цього Кодексу, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Проте, Банк до районного суду не надав відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідачки за кредитним договором у розмірі 777,56 гривень, враховуючи що згідно анкети-заяви, в пункті «Бажаний кредитний ліміт на платіжну картку Кредитка «Універсальна»/голд не значиться, а відповідно до позовної заяви та поданої Банком апеляційної скарги позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 300 гривень.

Також, позивачем не надано районному суду доказів відкриття на ім`я відповідачки рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Не надано позивачем до суду і будь-яких доказів, які б ототожнили платіжні картки як такі, що видані в межах дії одного й того ж договору кредиту, з урахуванням змісту Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням.

Надані до апеляційного суду представником апелянта додаткова угода, яка була укладена між Банком і ОСОБА_2 06 липня 2018 року за якою сторони погодили зменшення кредитної заборгованості до 5200 грн. та довідка Банку від 29 листопада 2018 року про відсутність кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед Банком у зв'язку із повним погашенням такої є новими доказами, які не були і не могли бути предметом дослідження судом першої інстанцій.

В суді апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Хитрова Л.В. пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 на час розгляду справи апеляційним судом не має кредитної заборгованості перед позивачем, проте, після роз'яснення колегією суддів положень ЦПК України, зазначила, що не має повноважень відмовитись та підтримує позов Банку та подану останнім апеляційну скаргу про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів відхилила доводи представника апелянта про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).(а.с. 126-127)

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, у тому числі тих, які позивачем не були надані до районного суду.

З огляду на положення пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 30 листопада 2018 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

Т.О.Невідома