Номер провадження: 22-ц/785/2335/18
Номер справи місцевого суду: 504/3208/14-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Доброва П.В. 13 лютого 2017 року в смт. Доброслав,-

встановила:

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 29.01.2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ODKMGL00000003, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 83 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі (т. 1 а. с. 1-3).

В забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 29.01.2008 року було укладено договір поруки.

В забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 29.01.2008 року було укладено договір поруки.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 80 511,94 доларів США, що за курсом НБУ 1 099 745,48 гривень, а також судові витрати

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено (т. 1 а. с. 179).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 1 а. с. 182-184).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив із недоведеності позову.

Проте, повністю погодитись з таким висновком не можна.

Судом встановлено, 29 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк»та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ODKMGL00000003, відповідно умов якого позивач надав, а ОСОБА_2 отримав, кредит в розмірі 83 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,90 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2028 року (т. 1 а. с. 18-24).

29.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_3 поручився за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (т. 1 а. с. 25-26).

29.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_4 поручилася за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (т. 1 а. с. 27-28).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За нормами ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків за прострочення виконання основного зобов'язання боржником, регламентується по суті не обсяг відповідальності поручителя, а обсяг його зобов'язання перед кредитором за договором поруки. З моменту порушення умов основного договору боржником обсяг зобов'язання поручителя і обсяг зобов'язання боржника перед кредитором за загальним правилом є рівними.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. 2 ст. 543 ЦК України).

Відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором не виконали, у зв'язку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 25.08.2014 року складає 80 511,94 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 099 745,48 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 73 480,88 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3 072,19 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 47,91 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 59,63 доларів США, штраф (фіксована частина) - 18,30 доларів США, штраф (процентна складова) - 3 833,03 доларів США.

Проте, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги представника ПАТ КБ «Приватбанк» про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 59,63 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 18,30 доларів США, штрафу (процентна складова) - 3 833,03 доларів США, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Згідно з ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, головним критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того самого виду порушення.

Відповідно до п. 7.4. Кредитного договору передбачено нарахування пені у разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту. Розмір пені, передбаченої п. 7.4. Кредитного договору, складав 0, 15 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний календарний день прострочення, але не менше 1 гривні.

Одночасно, п. 4.3. Кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником строків платежу по кожному із грошових зобов'язань, передбаченим Кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову.

Тобто, умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, але не менше встановленого договором (наказів банку) розміру пені.

У той самий час, згідно з п. 4.3. Кредитного договору, сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення але не менше встановленого договором (наказів банку) розміру пені.

Тобто, застосування і штрафу і пені пов'язано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобов'язань за договором.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія доходить до висновку, що, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання районним судом положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України в даному випадку судова колегія не вбачає.

Судова колегія, зважаючи на наведене, доходить висновку, що вимоги про стягнення штрафу у розмірі 3 851, 33 доларів США (фіксована частина - 18,30 доларів США + штраф (процентна складова) - 3 833,03 доларів США), не можуть бути задоволені.

Таким чином, з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у солідарному порядку підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 76 600,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 1 046 369,38 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 73 480,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 1 003 748,82 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3 072,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 41 966,11 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 47,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 654,45 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 лютого 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 лютого 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , заборгованість за кредитним договором № ODKMGL00000003 від 29 січня 2008 року станом на 25.08.2014 року в сумі 76 600,98 (сімдесят шість тисяч шістсот доларів дев'яносто вісім центів) доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 1 046 369,38 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 73 480,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 1 003 748,82 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3 072,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 41 966,11 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 47,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2014 року складає 654,45 гривень.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , судовий збір в рівних частках у загальному розмірі 7 673,40 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 02 липня 2018 року.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: О.М.Таварткіладзе

А.А.Калараш