Категорія: 20 Номер провадження 22-ц/4804/138/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі колегії:

судді- доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Папоян В.В.

за участю секретаря: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду від 01 червня 2018 року (під головуванням судді Фоміної Ю.В.,повний текст рішення складено 11.06.2018 року) у справі №234/11108/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко Сергій Олександрович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 02 жовтня 2008 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №КТН3GK з призначенням на придбання квартири.

В цей же день нею було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та банком було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки була куплена квартира.

У Розділі 5 договору іпотеки сторони встановили строк дії договору до 02.10.2018 року або до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами.

В зв'язку з тим, що вона не сплачувала заборгованість за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Краматорського міського суду з позовом про стягнення з неї заборгованості.

12.06.2012 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено додаткову угоду №1, яку вона виконує.

У липні 2016 року вона дізналась про те, що ТОВ «Ключове рішення» звернулось до суду про виселення її з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира належить ТОВ «Ключове рішення» на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Ключове рішення». Даний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського округу Костенко С.О.. В договорі продавцем вказано ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі положень ст.38 Закону України «Про іпотеку» та відповідно до п.27 договору іпотеки.

Вважає, що діями ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Ключове рішення» були порушені охоронювані законом її інтереси та конституційне право на житло. Банк здійснив продаж квартири без її згоди, не маючи на це необхідного обсягу дієздатності та в порушення вимог ст.38 Закону України «Про іпотеку». Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Ключове рішення» та застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Краматорського міського суду від 01 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду необґрунтованим та незаконним у

зв'язку з тим, що неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної їх оцінки та неправильного визначення відповідно до встановлених судом правовідносин.

У зв'язку із зміною матеріального становища вона не змогла в повному обсязі сплачувати обов'язкові платежі за кредитним договором, тому Банк в 2011 році звернувся до суду про стягнення з неї заборгованості за договором кредиту. З метою сприятливих умов виконання кредитного договору 12.06.2012 року між нею та Банком було укладено додаткову угоду №1,яку вона виконує.

Вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» здійснив продаж її квартири без її згоди в порушення вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», тому договір купівлі-продажу її квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Ключове рішення» є недійним.

Вказує, що не згодна з тим, що вона 03.03.2010 року отримала повідомлення про намір ПАТ КБ «Приватбанк» укласти договір купівлі-продажу її квартири, а поштою аналогічне повідомлення отримано її мамою.

03.03.2010 року вона не отримувала вказане повідомлення від банку та надала суду докази про те, що в цей день вона працювала в АРК, а тому фізично не могла його отримати в м. Краматорську. Але на цей доказ суд першої інстанції не звернув увагу та не дав йому оцінки.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання сторони не з'явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,про що свідчить телефонограма, отримана особисто ОСОБА_2 та її представником-ОСОБА_5. та нотаріусом Костенко С.О. (а.с.76). Від представника ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю

права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

За змістом частини п'ятої статті 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 квітня 2017 року № 6-3034цс16.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №КТН3GК, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 140290,00 грн. на строк з 02.10.2008 року до 02.10.2018 року для придбання нерухомості.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно з яким відповідач надала в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.27 договору іпотеки від 02.10.2008 року звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу Предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.17).

Положення цього пункту є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя і мають силу договору про задоволення вимог.

ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_2 було направлено лист про намір укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що розташоване за адресою : АДРЕСА_3 в рахунок погашення кредитного боргу.

На повідомленні ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_2 про намір укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що розташоване за адресою : АДРЕСА_3 міститься напис від імені ОСОБА_2 про отримання повідомлення особисто ОСОБА_2 03.03.3010 року (а.с.115).

На розписці про отримання 13.04.2010 року рекомендованого повідомлення на ім'я ОСОБА_2 міститься запис про вручення відправлення матері.

24 червня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Ключове рішення» укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Договір укладено сторонами відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» щодо порядку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, зокрема шляхом використання іпотекодержателем наданого йому законодавством права на продаж предмета іпотеки від свого імені. Іпотекодавцем надані документи, що підтвердили виникнення заборгованості іпотекодавця - ОСОБА_2 за її кредитними зобов'язаннями, які забезпечені іпотекою, а також належні підтвердження факту завчасного попередження про наявність боргу та про намір іпотеко держателя скористатись своїм правом продажу предмета іпотеки від імені іпотекодавця (а.с.6). Договір посвідчено приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Костенко С.О. та зареєстровано в реєстрі за №6341.

Рішенням Краматорського міського суду від 06 березня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі

70489,37грн., яка утворилася на 19.08.2011 року.

12 червня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №КТН3GK від 02.10.2010 року, відповідно до якої сторони погодили, що суму заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї угоди зменшити на 28462, 85грн., а саме : відсотки у розмірі 20 651, 79 грн., комісія в розмірі 3 308,76 та пеня в розмірі 4502, 30грн. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 03.10.2018 року. Сторони погодили графік погашення кредиту в новій редакції, який є невід'ємною частиною договору (а.с.154).

Судом встановлено, що позичальник належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, що не оспорюється ОСОБА_2.

Умовами договору іпотеки сторони узгодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у позасудовому порядку шляхом продажу Банком предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» , для чого Іпотекодавець надає Іпотекодерждателю право укласти такий договір за ціною та на умовах,визначених на власний розсуд Іпотекодерждателя. Відповідно до п.27 договору іпотеки від 02.10.2008 року звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу Предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно . Положення цього пункту є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя і мають силу договору про задоволення вимог. Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору

Судом першої інстанції правильно встановлено, що умови договору відповідачка не виконувала, кредит не погасила, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки від свого імені будь-якій третій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку передбаченому статтею 38 Закону.

Про намір укласти договір купівлі-продажу іпотечної квартири Банком у встановлені законом строки направлялося повідомлення позивачці.

Оспорюючи договір купівлі- продажу іпотечної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_2 посилається на те, що банк не мав необхідного обсягу дієздатності, порушив положення статті 38 Закону України «Про іпотеку» , продав квартиру без її згоди і не повідомив.

Судом досліджувались обставини направлення позивачці попередження щодо звернення стягнення на нерухоме майно.

При цьому суд зазначив, що на повідомленні ПАТ КБ «Приватбанк» про намір укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна , що розташоване за адресою : АДРЕСА_3 міститься напис від імені ОСОБА_2 про отримання повідомлення особисто ОСОБА_2 03.03.3010 року (а.с.115).

На розписці про отримання 13.04.2010 року рекомендованого повідомлення на ім'я ОСОБА_2 міститься запис про вручення відправлення матері.

В підтвердження того, що вона не отримувала повідомлення банку про намір продати квартиру позивач послалася на те, що вона в цей час працювала в Криму і не могла отримати повідомлення і зробити відповідний запис. На підтвердження вона надала суду першої інстанції ксерокопію трудового договору між працівником та фізичною особою,яка використовує найману працю від 01.03.2010 року про те, що роботодавець ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали договір на строк до 30.09.2013 року, згідно якого ОСОБА_2 виконує обов'язки продавця в м.Ялта АР Крим. Між тим, наявність такого договору не спростовує можливість отримання ОСОБА_2 повідомлення банку про намір продати квартиру.

Щодо доводів про те, що запис про отримання повідомлення про намір продати квартиру зроблено невідомою особою, то такі доводи не знайшли свого підтвердження.

За клопотанням представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 ухвалою Краматорського міського суду від 13 вересня 2017 року було призначено судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи виконаний рукописний текст «Получила лично ОСОБА_2 03.03.2010» в оригіналі повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2, чи іншою особою?

Ухвалою судді Краматорського міського суду від 01 грудня 2017 року провадження у справі відновлено в зв'язку з поверненням матеріалів справи до суду без проведення судової почеркознавчої експертизи, так як стороною не було надано витребуваних експертом матеріалів.

Ухвалою Краматорського міського суду від 19 грудня 2017 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 по справі знову було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Краматорського міського суду від 23 квітня 2018 року провадження у справі поновлено у зв'язку з поверненням справи без проведення судової почеркознавчої експертизи з причини несплати ОСОБА_2 вартості судової експертизи.

Таким чином по справі судом двічі призначалася судова почеркознавча експертиза, однак не була проведена у зв'язку із неоплатою її позивачем.

Інших доказів того, що запис на повідомленні зроблено іншою особою не надано.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що повідомлення містило попередження про звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки шляхом його продажу на підставі договору купівлі-продажу згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки.

Установивши, що позасудовим способом звернення стягнення на заставлене майно банком, як іпотекодержателем, обрано продаж майна від свого імені, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, оскільки таке право було надано Банку п.27 договору іпотеки.

Усі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані судом безпідставними. Вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законів, що призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін,якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 05.12.2018 року.

Судді: