САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 2-786/11
6/206/56/18
УХВАЛА

02 липня 2018 року у місті Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Сухоруков А.О. розглянувши заяву Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про збільшення розміру компенсації втрати працездатності, -

ВСТАНОВИВ

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулись Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з поданням про видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування заяви посилаються на те, що в Самарському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження за № ВП 48826940 з примусового виконання виконавчого листа № 2-786/11, виданого 05.05.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про збільшення розміру відшкодування шкоди внаслідок зменшення працездатності, призначеної довічно в сумі 4853,75 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. Згідно відомостей спецрозділу АСВП виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-786/11, виданого 05.05.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про збільшення розміру відшкодування шкоди внаслідок зменшення працездатності, призначеної довічно в сумі 4853,75 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, було завершено відповідно ст.47 ч. 1 п.2 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 2011 року) та постанова про повернення виконавчого документа разом з виконавчим листом направлено стягувачу ОСОБА_1 22.12.2015 року. Відібрати пояснення щодо місця знаходження виконавчого листа та підтвердження поштового відправлення у державного виконавця Іваненко М.Ю., на виконанні якого перебувало дане виконавче провадження, не має можливості у звязку з його звільненням.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року позов задоволено. Збільшено розмір відшкодування шкоди ОСОБА_1 з ОСОБА_2 внаслідок зменшення працездатності, призначеної довічно рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2002 року №2-1211/2002 р., у звязку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, до наступних розмірів: з 01.04.2007 року до 140,41 грн., з 01.07.2007 року 147,09 грн., з 01.10.2007 року 153,78 грн., з 01.01.2008 року 172,17 грн., з 01.04.2008 року 175,51 грн., з 01.10.2008 року 182,20 грн., з 01.12.2008 року 202,25 грн., з 01.04.2009 року 208,94 грн., з 01.07.2009 року 210,61 грн., з 01.10.2009 року 217,30 грн., з 01.11.2009 року 248,72 грн., з 01.01.2010 року 290,51 грн., з 01.04.2010 року 295,52 грн., з 01.07.2010 року 296,86 грн., з 01.10.2010 року 303,21 грн., з 01.12.2010 року 308, 23 грн., з 01.01.2011 року 314,58 грн., з 01.04.2011 року 320,93 грн., з 01.10.2011 року 329,29 грн., з 01.12.2011 року 335,64 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат (а.с.37).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2011 року в ухваленні додаткового рішення в цивільній справі № 2-786/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про збільшення розміру компенсації втрати працездатності, відмовлено. Розяснено рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2011 року у цивільній справі №2-786/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про збільшення розміру компенсації втрати працездатності. Рішення слід розуміти так, що воно підлягає примусовому виконанню, розмір сум, які підлягають стягненню за спірний період з 01.04.2007 року до 31.10.2011 р. включно, складає за 2007 рік - 1323,84 грн., за 2008 рік - 2136,22 грн., за 2009 рік - 2580,14 грн., за 2010 рік -3563,32 грн., за 2011 рік - 3198,61, загалом - 12802 (дванадцять тисяч вісімсот дві) гривні 13 коп. На майбутнє розмір сум складає: з 01.11.2011 р. до 30.11.2011 р. 329,29 грн., з 01.12.2011 року 335,64 грн. (а.с.61-62).

На виконання рішення суду 16.12.2011р. за заявою ОСОБА_1 її представнику ОСОБА_4 був виданий виконавчий (а.с.64).

Відповідно до інформації ВП спецрозділ від 07.06.20108р. виконавче провадження по виконавчому листу виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 05.05.2011 року № 2-786/11 завершено і повернено ВД стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) 22.12.2015р.

11 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою, в якій просить звернутися до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа.

Вирішуючи дане питання, суд виходить з наступного.

Пункт 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції 1999 року, передбачав, що якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу.

Частина 5 зазначеної вище статті встановлювала, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків,

встановлених статтею 22 цього Закону.

05.10.2016 набрав чинності новий Закон України "Про виконавче провадження".

У розділі XІІІ Прикінцевих та перехідних положень згаданого закону, а саме п. п. 5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Так, ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції 2016 року, передбачено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі предявлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Враховуючи викладене, та з урахуванням дати та підстав повернення виконавчого листа, заявник (стягувач) звернулась у строк до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Крім цього суд, також, вирішуючи питання порушене поданою заявою враховує, що рішення суду до сьогодні не виконано, відомості про місце знаходження виконавчого листа встановити неможливо.

В той же час, ст. 1291 Конституції України передбачено, що судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У постанові Пленуму ВСУ від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини. Так, рішенням від 27.11.2008 у справі «Крутько проти України» (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «ОСОБА_5 проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п. 35, та «Сіка проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).

Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «ОСОБА_6 проти України» (рішення від 15.10.2009, остаточне від 15.01.2010) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «ОСОБА_7 проти Італії» ( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (див. рішення у справі Войтенка, п. 53). Отже, виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обовязковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Перевіривши та зясувавши всі обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви, оскільки доводи заявника підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 47, 68-70 ЗУ "Про виконавче провадження" у відповідних редакціях, ст. ст. 183, 260-261, 263, 353, пп. 9 п.1, п. 17.4 Перехідних Положень ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити повністю.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про збільшення розміру компенсації втрати працездатності, номер справи 2-786/11.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Сухоруков