Справа № 645/2745/18
Провадження № 2/645/1671/18
27 листопада 2018 року місто Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.
секретар судового засідання - Кривеженко М.М.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,
Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05.11.2012 року. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її вихованні та матеріальному утриманні. Враховуючи, що відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної малолітньої дитини.
Ухвалою суду від 06.07.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час на усунення недоліків.
18.07.2018 року позивачем на виконання ухвали суду від 06.07.2018 року надано до матеріалів справи копію квитанції про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 23.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 06.09.2018 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.
Ухвалою суду від 29.10.2018 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази, необхідні для розгляду справи.
08.11.2018 року до матеріалів справи надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради № 700 від 30.10.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка ОСОБА_1 та представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав вказаних у позові, та не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом надання оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 220 від 22.112018 року, причини неявки суду не повідомив, відзив та письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються та заяви про розгляд справи без його участі не надав.
Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява директора Департаменту - Малько О.П. про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якій вона просила суд при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що уповноважений представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05.11.2012 року.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В свідоцтві про народження ОСОБА_4, виданому Відділом реєстрації атів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, серії НОМЕР_4 від 16.05.2006 року, батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1
З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу дитина залишилась з матір'ю, яка займається її вихованням та забезпеченням. Батько ОСОБА_3 жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає.
Так, на підтвердження того, що дитина знаходиться на її утриманні, позивачем надано до матеріалів справи довідку з місця роботи та довідку про доходи.
Судом встановлено, що згідно довідки з КЗ "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 464 комбінованого типу Харківської міської ради" від 16.03.2018 року за № 01-27/56, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідував заклад з 15.09.2009 року по 31.08.2013 року. Даних чи цікавився батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 успіхами дитини у закладі не має.
Згідно з довідкою КЗ "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс № 8" ХОР від 05.03.2018 року за № 89, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зарахований до підготовчого класу КЗ "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс № 8" ХОР 08.08.2013 року та систематично відвідує заклад, зараз навчається у 4-В класі. Батько ОСОБА_3 за період навчання дитини у закладі жодного разу не цікавився успіхами свого сина, на батьківські збори не з'являється, дитиною не цікавиться взагалі.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям.
Від Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради до матеріалів справи наданий висновок № 700 від 30.10.2018 року, відповідно до якого малолітній ОСОБА_4 мешкає разом з матір'ю, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1. Батько дитини ОСОБА_3 запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак не з'явився, пояснень чи документів не надав. ОСОБА_3 з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Департаменту служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов'язків не надавав. Згідно інформації КЗОЗ "Харківська міська дитяча лікарня № 5" малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває під наглядом фахівців закладу та має статус дитини-інваліда. Згідно з інформацією з КЗ "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс № 8" ХОР, де навчається ОСОБА_4 з 08.08.2013 року, дитини систематично відвідує заклад, має завжди охайний вигляд, знаходиться в нормальному психологічному та фізичному стані. Батько дитини, ОСОБА_3, за період навчання сина в закладі жодного разу не цікавився успіхами ОСОБА_4, не відвідував школу, не з'являвся на батьківські збори, дитиною не цікавиться взагалі. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР, на яку запрошений ОСОБА_3 не з'явився, причини неявки не повідомив, жодних документів чи пояснень не надав. Враховуючи вищезазначене, з врахуванням рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що відповідач по справі, є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було розірвано в 2012 році. З часу розірвання шлюбу не часто спілкується з відповідачем по телефону. Позивачка пояснила суду, що відповідач з дитиною не спілкується, будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу не чинила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка є матір'ю позивачки, пояснила суду, що відповідача не бачила з 2010 року - відтоді, як він пішов з родини. Також, зазначила, що відповідач ставився до дитини безвідповідально, не забезпечував, вихованням не займався, конфліктів, з приводу дитини між позивачкою та відповідачем не було. Ставлення відповідача до дитини не змінилось і наразі, відповідач дитиною не цікавиться, подарунків не передає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є двоюрідною сестрою позивачки, пояснила суду, що не бачила відповідача з 2010 року. Відповідач матеріально не допомагає позивачці, позивачка жодним чином не перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною, проте відповідач з дитиною не спілкується.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка є подругою позивачки, пояснила суду, що знає позивачку з дитячого садочка, також знайома з відповідачем по справі ОСОБА_3 Свідок вказує, що відповідач після розлучення, з 2012 року, не приходить до місця мешкання позивачки та дитини, дитиною жодним чином не цікавиться, також не надає жодної допомоги на утримання дитини.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.
Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин.
Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до сина батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі, позивач був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову.
Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів, що спростовують вимоги позивача, не надав заперечень, що свідчать про його небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини.
За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.
Одночасно відповідачу роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 169 СК України, ст. ст. 1, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні його малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт НОМЕР_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, місце проживання чи перебування - АДРЕСА_1.
Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання чи перебування - АДРЕСА_3.
Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (код ЄРДПОУ 26489104, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.
Повний текст рішення виготовлено 04.12.2018 року.
Суддя -