Справа № 352/2286/17
Провадження № 2/352/368/18
У Х В А Л А

20 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання протиправними рішень сільської ради, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач 12.12.2017 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання протиправними рішень сільської ради, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення ради № 525-18/2017 від 06.10.2017 р. «Про затвердження Генерального плану села Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області (зміна № 3) в цілому; п.п. 1.1, 1.2, 1.3 п.1 рішення № 503-17/2017 від 31.07.2017 р.; п.1, п.2 та п.3 рішення № 502-17/2017 від 31.07.2017 р. у частині скасування рішення Драгомирчанської сільської ради № 385-03/2017 від 03.03.2017 р. «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність»; зобовязати Драгомирчанську сільську раду на черговій сесії розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0955 га по вул. Свободи в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 02.04.2018 р. у справі призначено підготовче ззасідання.

Відповідач подав суду клопотання про закриття провадження у справі, яке представники відповідача підтримали у підготовчому засіданні, посилаючись на те, що вказаний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки орган місцевого самоврядування у вказаних правовідносинах виступає як субєкт владних повноважень, тому провадження у даній цивільній справі підлягає до закриття.

Вислухавши думку представника позивача, яка заперечила щодо задоволення заявленого клопотання, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 ЗК України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статею 80 ЗК встановлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності (ч.ч. 1, 2 ст.83 ЗК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1ст.4 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У п.п. а, б, в, г і к ст.12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цьогоКодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цьогоКодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади села; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні, відповідно і спори у таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими.

Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.172 ЦК України).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що сільська рада у даній справі є субєктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, яка перебувала у її власності, сільська рада відповідно до ст.5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач-сільська рада є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпорядження землею.

Відповідно до постанови ОСОБА_6 Верховного Суду у справі № 363/2449/14-а від 14.03.2018 р. сільська рада як власник землі вільна у виборі субєкта щодо передачі земельної ділянки у приватну власність у порядку, визначеному законом, та не здійснює при цьому владні управлінські функції. Тому предметом позову є саме перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, що не є предметом розгляду за правилами КАС України.

Встановлено, що даним правовідносинам передувало виготовлення проекту землеустрою, наслідком якого є прийняття рішення про затвердження такого проекту сільською радою та передача землі у власність (спір про право), тому захист порушеного права у такій категорії справ здійснюється за правилами цивільного процесуального судочинства та у спосіб, передбачений п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, шляхом визнання незаконним рішення щодо порушення сільською радою земельних прав фізичної особи.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі наведеного, відповідно до статей 2, 16 ч.2 п.10, 172 ЦК України, статей 2, 5, 12, 80, 83 ЗК України, керуючись ст.197 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про закриття провадження у даній цивільній справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча М.М.Хоминець