Справа № 361/1594/18
Провадження № 2/361/1628/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 листопада 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Корніюк К.А., розглянувши у судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської місткої ради Київської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

встановив:

Позивач просить визнати за нею право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у вказаному будинку вона проживає з моменту свого народження, тобто з 1959 року, жила з матір,ю (яка на даний час вже померла) і живе до даного часу, натепер зі своєю сім'єю, протягом всього життя приймала участь в утриманні будинку, в його ремонтах, користувалась присадибною земельною ділянкою, тобто з законних підстав і відкрито, протягом часу, набагато більшого ніж 10 років, користується даним нерухомим майном і набула його за набувальною давністю собі у власність. З приводу обставин справи позивач в судовому засіданні пояснила, що вказаний будинок належав на праві власності в рівних частках трьом особам: її бабусі по матері ОСОБА_5 та сестрам бабусі ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які разом його збудували. Вона, позивачка , разом з своєю матір,ю , жила у будинку з народження; ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., чоловіка і дітей вона не мала; ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2., чоловіка і дітей вона також не мала; баба ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Мати позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_4., спадщину після смерті матері прийняли діти померлої: позивачка і її брат ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5., він не мав своєї сім,ї, зокрема дружини і дітей. Після смертей вказаних осіб до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Позивачка постійно і тривалий час , з законних підстав проживає у будинку, відкрито ним володіє, сплачує всі комунальні платежі, утримує будинок; інші особи не претендують на цей будинок, а члени її сім,ї згодні з тим, щоб вона, позивачка , набула право власності на будинок, самі на право власності в ньому не претендують.

Відповідач Броварська міська рада Київської області подала відзив, в якому вирішення справи залишила на розсуд суду на підставі поданих позивачем доказів, та проти доведеності даного факту не заперечувала проти задоволення позову, просила розглядати справу у відсутності відповідача.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти позову їхньої матері не заперечували, від себе самостійних вимог на предмет спору не заявили.

З наданих доказів встановлено:

Згідно свідоцтва про право власності на будівлю від 27.02.1951р., виданого виконавчим комітетом Броварської селищної ради, домоволодіння АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в рівних частках, підстава: рішення виконкому від 27.02.1951р. № 4.

У подальшому змінена нумерація будинків, і технічний паспорт 29.03.1988р. виданий на даний будинок за адресою АДРЕСА_1, власники - ті самі особи - по 1/3 частці кожному.

Згідно записів у будинковій книзі про прописку (реєстрацію) осіб, в даному будинку були прописані (зареєстровані) вказані особи, а також позивачка, 1959р.н.

Рішення Броварської міської ради №52-04-07 від 25.12.2015р. змінено назву вулиці 8-го березня на вулицю Київської Русі.

В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про дане майно, про право власності на вказане майно і про його власників.

Згідно довідці МКП «Броварське БТІ» - даний будинок згідно архівних даних зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 - по 1/3 частці за кожною.

Згідно свідоцтв про смерть:

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.;

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.;

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідці Броварської міської ради- позивачка значиться зареєстрованою на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 - 17.06.1978 року. Також за даною адресою зареєстровані на постійне місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6., - з 1.08.1995р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7., - з 8.06.1989р.

Згідно наданим розрахунковим книжкам, квитанціям про оплату комунальних послуг - всі рахунки по комунальним послугам відкриті на позивачку, і платником є позивачка.

Згідно акту обстеження житлво- побутових умов №24 від 25.04.2018р. , складеного депутатом ОСОБА_9 за результатами опиту сусідів, - за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1, зі слів сусідів проживає з народження, вела спільне господарство з своєю бабусею ОСОБА_5, 1912р.н., яка померла в 1991р.

Свідок ОСОБА_10, прописаний у ОСОБА_11, АДРЕСА_3, чоловік позивачки, у шлюбі з 1977 року, пояснив, що його дружина постійно проживає в даному будинку з дитинства; на даний час у вказаному будинку живуть позивачка і її сім,я, тобто: він (чоловік) і двоє дітей. Він не претендує на визнання за ним права власності на вказаний будинок чи на частку у ньому.

Свідок ОСОБА_12, сусідка , проживає в будинку АДРЕСА_2 пояснила, що знає сім,ю позивачки з 1972 року; у даному будинку раніше жили три баби- сестри між собою - ОСОБА_7, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в тому числі жила мама позивачки, які вже померли, позивачка жила в будинку з ними весь час, всі жили одною сім'єю; будинок не був поділений на частки ; до даного часу позивачка проживає у вказаному будинку з її сім'єю- чоловіком і дітьми, інших мешканців нема.

Свідок ОСОБА_13, проживає в місті Бровари, пояснила. Що її чоловік доводиться двоюрідним братом матері позивачки; свідок знає сім,ю позивачки з одруження- з 1965 року, і весь цей час позивачка проживає у вказаному будинку. Також у вказаному будинку жили три баби-сестри між собою, мама позивачки і позивачка, всі жили одною сім'єю.

Згідно ст.328 ЦК України - Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.405 ЦК України- член сім,ї, який проживає з власником будинку, набуває право користування даним будинком.

Згідно ст.344 ЦК України Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При встановлених у судовому засіданні конкретних обставинах встановлено, що позивачка з народження проживає у вказаному будинку, власником якого були у рівних частках три інші особи, які були членами сім,ї позивачки. Право проживання позивачка набула з законних підстав, як член сім,ї власників.

Таким чином, позивачка проживає в даному будинку з законних підстав, безперервно, протягом тривалого часу, набагато більше 10 років, відкрито володіє будинком, здійснює всі обов'язки по утриманню будинку, тобто ставиться до нього як власник, і має право вимагати визнання за нею права власності за набувальною давністю в порядку, передбаченому статтею 344 ЦК України.

Наявна державна реєстрація даного нерухомого майна, про що свідчить довідка МКП БТІ, - тобто реєстрація відбулась у відповідності до вимог закону, чинного станом на день набуття вказаними особами - першими власниками права власності на вказане нерухоме майно. Тому той факт, що в Державному електронному реєстрі відсутні відомості про це нерухоме майно і про його власників, не є перешкодою для набуття позивачкою права власності за набувальною давністю.

На даний час власники будинку померли, і не видавались свідоцтва про право на спадщину - на дане майно в порядку спадкування будь-яким спадкоємцям. Фактично, якщо виходити з того, що співвласники були між собою сестрами, і більш того, вказані особи проживали постійно разом одною сім'єю, то після смерті одного з власників фактично спадщину приймали інші співвласники - спадкоємці відповідної черги при відсутності спадкоємців за заповітом і спадкоємців за законом попередніх черг. Більш того, суд враховує, що на даний час жодна інша особа не заявляє своїх прав на вказане майно, тобто воно не знаходиться у спорі.

Інші особи, які постійно і тривалий (понад 10 років) час проживають у даному будинку разом з позивачкою як члени її сім,ї, - не претендують на право власності у будинку за набувальною давністю і не заперечують проти визнання такого права за одною позивачкою. Зокрема, треті особи самостійних вимог на предмет спору не заявили.

Позивачкою обрано саме такий спосіб захисту своїх прав, як визнання за нею права власності на вказане майно за набувальною давністю. Враховуючи, що саме позивачу належить право вибору способу захисту, то суд погоджується з позивачем у тому, що право власності за нею на дане нерухоме майно може бути визнано в порядку набувальної давності, а не в порядку доведення своїх спадкових прав щодо вказаного майна як спадкового.

Таким чином, позивач довела, що за набувальною давністю вона набула право власності на вказане нерухоме майно. Позов обґрунтований, обставини, зазначені у ньому, позивачем доведені сукупністю наданих доказів, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст. ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії повного рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повне рішення виготовлено 03.12.2018 р.

Суддя Т.В. Селезньова