Справа № 132/3930/18
Провадження №2-о/132/118/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" листопада 2018 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа-Калинівський відділ обслуговування громадян Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що в зв'язку з підготовкою документів для призначення пенсії по досягненню пенсійного віку він звернувся в Калинівський відділ обслуговування громадян Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області. При проведенні перевірки документів було встановлено, що архівна довідка за період роботи з травня 1984 по серпень 1997 року, видана «Вінницьким районним трудовим архівом» Вінницької районної ради Вінницької області, не ідентифікується з паспортними даними в частині правильності написання його прізвища. В адміністративному порядку дане питання вирішити неможливо, тому заявник звернувся з даною заявою до суду.

Заявник в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява, згідно якої заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримує, просить справу розглянути за його відсутності.

Представник заінтересованої особи-Калинівського відділу обслуговування громадян Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання також не з'явився, проте від начальника управління Ю.Галак надійшла зява про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечує.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до наступного.

Заявник згідно даних паспорта - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В зв'язку з підготовкою документів для призначення пенсії по досягненню пенсійного віку заявник звернувся в Калинівський відділ обслуговування громадян Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, проте йому було роз'яснено, що період роботи з травня 1984 по серпень 1997 року, йому до стужу не буде зараховано, оскільки архівна довідка №Т-221 від 17.09.2018 року видана «Вінницьким районним трудовим архівом» на прізвище «ОСОБА_1» замість правильного «ОСОБА_1».

Згідно із ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 5 ч. 2 вказаної статті передбачено встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження своїх доказів, заявник надав до суду копії наступних документів: паспорта, картки платника податків, військового квитка, свідоцтва про народження, які виписані на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, судом встановлено, що записи трудової книжки заявника, виданої 13.08.1977 року про період (роки) праці на міжколгоспному теплично-овочевому комбінаті «Дружба», переіменованого в агрофірму «Дружба», в ВАТ Агрофірма «Дружба», в АТ Агрофірма «Дружба» співпадають з періодами (роками) праці архівної довідки, тому у суду не виникає сумнівів, що архівна довідка №Т-221 від 17.09.2018 року, видана «Вінницьким районним трудовим архівом» на прізвище «ОСОБА_1» належить заявнику ОСОБА_1.

З огляду на викладене та враховуючи, що даний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявнику архівної довідки неможливо, встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявнику для нарахування пенсії й не пов'язане із спором про право, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", ст.ст.12, 80, 81, 82, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 293-294, 315, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що архівна довідка №Т-221 від 17.09.2018 року, видана «Вінницьким районним трудовим архівом» Вінницької районної ради Вінницької області на ім'я ОСОБА_1 належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю с.Анета Новоград-Волинського району Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: