Справа № 366/2679/18
Провадження № 2/366/683/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 листопада 2018 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої-судді: Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_5, яка проживала у АДРЕСА_1 За життя вона склала заповіт на їх користь. Заповіт посвідчено Шпилівською сільською радою, 14 березня 2008 року за реєстром №7.

На день смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно:

-житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1

-земельна ділянка розміром 0,1342 га надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Спадщину після смерті матері позивачі прийняли, подали заяви про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори 13 лютого 2018 року (спадкова справа №82/2018).

22 серпня 2018 року позивачі звернулися до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок їм було відмовлено, оскільки не було пред»явлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

У 1940 році батьки спадкодавиці побудували житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 Вказане домоволодіння вони будувала за власні кошти та власними силами, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Після їх смерті будинок по сільській раді перейшов до доньки (їх матері) - ОСОБА_5. Документом, що підтверджуює право власності на будинок є довідка Шпилівської сільської ради (виписка з погосподарської книги №8, номер об»єкта погосподарського обліку №0310-1). Земельна ділянка для обслуговування спадкового будинку належить спадкодавиці на підставі державного акту.

Спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину та претендують на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, є вони - її діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину, немає.

Позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх матері - ОСОБА_5, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 в рівних частках кожному ( по 1/3 частці).

У судове засідання сторони не з'явилися.

Позивачі звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу без їх участі ; позов підтримують .

Відповідач, Шпилівська сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що заперечень проти позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають; просять розглядати справу без участі представника сільської ради.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов.

Відповідач позов визнав.

Позивачі надали суду належні докази спадкоємців за заповітом : копію свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; копію заповіту, посвідченого секретарем Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області 14 березня 2008 року за реєстром №7 з якого слідує, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все своє майно , де б воно не було, і з чого б воно не складалося, взагалі те, що буде належати на день її смерті і на що за законом матиме право , заповідала ОСОБА_4, 1949 р.н., ОСОБА_3, 1951 р.н., ОСОБА_2, 1957 р.н., в рівних частинах.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з постанови Іванківської районної державної нотаріальної контори від 22 серпня 2018 року, після ОСОБА_5 спадщину прийняли ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заявами від 13 лютого 2018 року . Інших спадкоємців немає.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз»ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 22 серпня 2018 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належав ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в зв»язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України).

Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, маються підстави для задоволення позову.

Судовий збір сплачений позивачами при подачі позову до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 1223, 1269, 1270, 1298 ЦК України, ст.ст. 12,13,141,258,259,263,264,265,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, 1957 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3, 1951 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_4, 1949 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право приватної власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 в рівних частках кожному (по 1/3 частці). Будинок розміром житлової площі 16,7 кв.метрів, розміром загальної площі 55,0 кв.метрів, в плані під літ. «А». Надвірні будівлі: прибудова «а», сарай «Б, Д», літня кухня «В», навіс «Г», вбиральня «Е», огорожа №1-7, колодязь - I.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Іванківський районний суд Київської області.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд , а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.А. Тетервак