КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1713/17
Провадження № 2/488/346/18 р.
14.05.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
при секретарі судового засідання - Тузові Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини,-
У травні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який уточнила, та просила суд надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, за межі України без згоди батька дитини - ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком на 30 календарних днів з дати прийняття рішення по справі та набуття ним законної сили по 31.12.2019 року включно, - до країни Грузії; надати їй - ОСОБА_2, громадянці України, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, без згоди та дозволу батька дитини - ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1280,00 грн. судового збору.
В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 004.02.2010 року по 17.05.2013 року. Від даного шлюбу вони мають спільного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачем.
В квітні 2017 року позивач отримала запрошення від своїх знайомих, які проживають у країні Грузія, місто Тбилиси, відпочити раз із сином, проте, відповідач безпідставно і без будь-яких ґрунтовних пояснень ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради надав заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2010 року. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.05.2013 року шлюб між ними було розірвано, рішення набрало законної сили 28.05.2013р. Від даного шлюбу вони мають спільного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачем.
Позивач має намір здійснити тимчасовий виїзд до країни Грузія разом із сином з метою його оздоровлення та відпочинку, розширення його світогляду. Однак відповідач ухилявся від надання дозволу на виїзд дитини за кордон.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
У пп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.
Отже, виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Виходячи із наведеного, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 1280,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
Надати ОСОБА_2, громадянці України, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, за межі України без згоди батька дитини - ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком на 30 календарних днів з дати прийняття рішення по справі та набуття ним законної сили по 31.12.2019 року включно, - до країни Грузії.
Надати ОСОБА_2, громадянці України, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, без згоди та дозволу батька дитини - ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1280,00 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено, відповідно до п.п. 15, 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р.), до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Селіщева