Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Хода Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області про тлумачення заповіту

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач ОСОБА_1 мотивував наступним. Згідно заповіту, складеного 06.12.2006 року ОСОБА_3, посвідченого секретарем виконкому Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 191, в якому вона заповіла позивачу земельну частку (пай), розташовану у землях КСП ім..Шевченка, розміром 2,38 га , належну її на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що виданий 21.11.1996 року. До смерті спадкодавець виготовила на вказану земельну ділянку технічну документацію та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, згідно якого ОСОБА_3 є власником земельної з цільовим призначенням ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4543 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 на території Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області. Після отримання державного акта змін до заповіту спадкодавець не внесла. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті спадщину, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв позивач ОСОБА_1 Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що у заповіті допущені помилки у формулюванні змісту розпорядження (предметом спадкування вказано право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, а предметом спадкування фактично є земельна ділянка). Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом. З метою захисту спадкових прав, позивач просить суд розтлумачити зміст заповіту, як заповідальне розпорядження ОСОБА_3 своїми майновими правами на земельну ділянку згідно державного акту серії НОМЕР_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача Івановецької сільської ради Барського району ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно заповіту, складеного 06.12.2006 року ОСОБА_3, посвідченого секретарем виконкому Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 191, в якому вона заповіла позивачу земельну частку (пай), розташовану у землях КСП ім..Шевченка, розміром 2,38 га , належну її на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що виданий 21.11.1996 року.

Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру заповітів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

Після її смерті, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви. Нотаріусом заведено спадкову справу № 52/2018 від 20.02.2018 року.

Згідно матеріалів спадкової справи, окрім позивача спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто не прийняв. Спадкоємців, які б в інший спосіб заявили про свої права на спадщину за законом чи за заповітом в суді не встановлено.

Згідно довідки Івановецької сільської ради Барського району від 19.02.2018 за № 118 ОСОБА_3 до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1

Нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій, пов'язаних з оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Івановецької сільської ради Барського району. Відмова нотаріуса мотивована тим з тим, що ОСОБА_3 в заповіті заповіла земельну частку (пай) за сертифікатом серії НОМЕР_1, а спадкоємцем був пред'явлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на конкретну земельну ділянку.

Враховуючи те, що в суді не встановлено наявність у ОСОБА_3 прав на іншу земельну частку (пай) або на інші земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд при вирішенні питання тлумачення заповіту вважає за необхідне встановити ідентифікацію земельних ділянок, на які позивач просить нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, з майновими правами ОСОБА_3, які зазначені в заповіті.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.06.2018 за № Н-374/0-0.26-599/133-18 ОСОБА_3 належала лише одна земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в землях КСП ім.. Шевченка Івановецької сільської ради Барського району площею 2,38 в умовних кадастрових гектарах, право на яку було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) на території Івановецької сільської ради Барського району, яка затверджена розпорядженням голови Барської районної державної адміністрації від 18.06.2008 року № 335, ОСОБА_3 взамін вище зазначеного сертифіката отримала в натрі (на місцевості) земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4543 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 на території Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Вказана інформація підтверджується копією державного акта.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельній ділянці площею 2,4543 га присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3.

Відповідно до пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, після виділу земельної частки (паю) у натурі на заміну Сертифікату на право на земельну частку (пай) громадянам видається Державний акт на право власності на земельну ділянку.

За звичаєм, особи земельна частка (пай), яких виділена, продовжують вважати себе власником земельного паю, хоч вже мають державний акт на право власності на конкретну земельну ділянку, як об'єкт матеріального світу.

Тобто, термін право на «земельний пай» трансформувався на земельні ділянки тих осіб, які виділили свій пай в натурі та отримали інший правовстановлюючий документ на землю держаний акт на право приватної власності.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Отже, у суду не має сумнівів, що підставою для одержання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки, право на яку посвідчується державним актом серії НОМЕР_2, стало виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідей до ст.213 цього кодексу.

В розумінні ст.ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним.

Правила тлумачення змісту правочину визначені частинами 3, 4 ст.213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заповіт ОСОБА_3, посвідчений 06.12.2006 секретарем виконкому Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі № 191, слід розуміти як розпорядження ОСОБА_3 на випадок своєї смерті про передачу у спадок належної їй земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отриманої у власність на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їй земельної частки (паю), право на яку посвідчувалось сертифікатом серії НОМЕР_1.

Враховуючи те, що таке тлумачення заповіту не виходить за межі розпорядження зробленого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору, та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 213, 1233, 1235, 1256 ЦК України, статтями ст.ст.10-14, 77-82, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд - ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Заповіт ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, складений нею 06.12.2006 і посвідчений цього дня секретарем виконкому Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 191, в його оригінальному змісті « …на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: земельну частку (пай) розташовану у землях КСП ім.. Шевченка розміром 2,38 га, яка належить мені на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого 21.11.1996 року …. я заповідаю своєму синові ОСОБА_1» слід розуміти як розпорядження (заповіт) ОСОБА_3 на випадок своєї смерті про успадкування належної їй земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4543 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_3, яка розташована на території Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області, право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який виданий 19.08.2008 року на підставі розпорядження голови Барської районної державної адміністрації від 18.06.2008 року № 335 та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №83.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: