Справа № 713/1892/18
Провадження №2/713/709/18
РІШЕННЯ

іменем України

27.11.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів, визначених за рішенням суду,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів, визначених за рішенням суду до відповідача ОСОБА_3 Посилається на те, що з 23.10.2004 року по 23.07.2012 року перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.07.2012 року, визначено розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача на утримання їхнього неповнолітнього сина, а саме аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час її сімейне становище змінилось, а саме, вона уклала повторний шлюб з ОСОБА_5, від якого є неповнолітня дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також потребує її фінансового забезпечення. Її фінансове становище є складним, ОСОБА_3 не має ніяких зобовязань, кредитів чи інших утриманців, працює по найму на пилорамі у приватного підприємця, де отримує значний дохід, і має можливість допомагати сину. Враховуючи мізерність розміру аліментів, які сплачує ОСОБА_3 на даний час, зміни в законодавстві щодо порядку та розміру сплати аліментів, вважає, що ОСОБА_3, як батько повинен сплачувати аліменти у значно більшому розмірі. Має можливість забезпечувати їхнього сина, оскільки працює на пилорамі, заробляє щомісяця орієнтовно 12000,00 грн., отримав у спадщину від свого батька житловий будинок, утриманців немає, іншим особам аліменти не сплачує, отримує від держави пенсійне забезпечення як інвалід 3-ої групи (група робоча, відтак можливості у заробітку не обмежений). Також ОСОБА_3 здійснював дарування нерухомого майна, земельних ділянок іншим особам. Вважає, що ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Просить змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_3 на її користь, а саме, стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з проведенням щорічної індексації розміру аліментів.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи відповідач ОСОБА_3 надав письмовий відзив, де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме згідний сплачувати 1000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Зазначив, що посилання позивачки відносно того, що він працює по найму на пилорамі у приватного підприємця та одержує дохід 12000,00 грн. не відповідають дійсності, на даний час він не працевлаштований, перебував на обліку у Вижницькому районному центрі зайнятості і тоді отримував виплати, але на цей час на обліку не перебуває, виплат не отримує. З довідки Берегометської селищної ради від 2018 року, яку представила позивачка, вбачається, що в 2012 році вони дійсно безоплатно передали у власність земельні, на той момент вони були в шлюбі і ОСОБА_2 давала на це згоду в нотаріальній конторі і вона добре знає, що ніяких грошей не отримали, оскільки фактично ці землі належали його дядькові, а пізніше вони тільки переоформили на ОСОБА_7 У нього вроджена вада серця, є особою з інвалідністю 3-ї групи - його захворювання не дає можливості виконувати тяжку роботу та отримувати відповідні доходи, оскільки більше часу витрачає на лікування та курси профілактичних заходів з метою попередження та недопущення ускладнення чи прогресування захворювань і йому приходиться часто лежати в лікарнях на стаціонарному лікуванні. Багато коштів витрачає на придбання ліків та препаратів медичного призначення. Єдиний дохід у нього пенсія по інвалідності в розмірі 960,00 грн. щомісяця. Не погоджується з приводу визначеного позивачкою розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, який є необґрунтовано великий виходячи з його матеріального становища та стану його здоровя, та враховуючи той факт, що позивачка є працездатною особою, і так само як і він повинна матеріально забезпечувати неповнолітню дитину, а тому враховуючи такі обставини, обґрунтований, розумний та справедливий розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде становити 1000,00 грн. на дитину щомісяця.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, зазначив, що ОСОБА_3 згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Суд, заслухавши позивачку ОСОБА_2, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 23.10.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 23 липня 2012 року розірвано, що підтверджується копією рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.07.2012 року. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія І-МИ №018638, виданого 30.01.2006 року виконкомом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №03.

Рішенням Вижницького районного суду від 23.07.2012 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісяця, починаючи з 11.07.2012 року і до настання його повноліття.

З довідки Берегометської селищної ради №4075 від 13.08.2018 року вбачається, що на утриманні ОСОБА_2, перебуває неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії свідоцтва про шлюб Серія І-МИ №109720, виданого 30.11.2015 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №70 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 30.11.2015 року уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Пастухова».

З копії свідоцтва про народження Серія І-МИ №231462, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №80 вбачається, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

З довідки першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці ОСОБА_9 територіального управління юстиції у Чернівецькій області №25759 від 09.08.2018 року вбачається, що згідно звітів про здійснені відрахування та виплати ОСОБА_9 управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно виконавчого листа №2577 від 03.08.2012 року виданого Вижницьким районним судом, відсутня.

З довідки Долішньошепітської сільської ради №446/02-10 від 14.09.2018 року вбачається, що згідно наявних відомостей в погосподарській книзі № 16 на 2016-2020 роки, номера об'єкта погосподарського обліку 0585-1, громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті батька - ОСОБА_10, який помер 14.01.2017 року, став власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами (підстава: ОСОБА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий державним реєстратором відділу з надання адміністративних послуг (ЦНАП) Вижницької районної державної адміністрації, ОСОБА_11 26.12.2017 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 205) та земельної ділянки площею 0,2300 га (кадастровий номер - :03:001:0236) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (підстава: ОСОБА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області, ОСОБА_12 11.09.2017 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 205), що розташовані за адресою : вулиця Головна, буд.184, с.Долішній Шепіт, Вижницький район Чернівецька область. Відомостей щодо успадкованого майна ОСОБА_3 у період 2012 року, у виконавчому комітеті Долішньошепітської сільської ради, не має. Зі слів ОСОБА_3 до 25.03.2018 року він перебував на обліку у Вижницькій районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості. На даний час не працевлаштований, працює по найму. Згідно наявних відомостей в земельно-кадастровій книзі, яка ведеться в Долішньошепітській сільській раді, ОСОБА_3, в 2010 році приватизував три земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,0600 га (кадастровий номер - :03:002:0560), з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (підстава: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 094790, виданий Долішньошепітською сільською радою 22.06.2010 року; земельна ділянка площею 0,1900 га (кадастровий номер - :03:002:0559), з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (підстава): Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 094791, виданий Долішньошепітською сільською радою 22.06.2010 року; земельна ділянка площею 0,2500 га (кадастровий номер - :03:002:0558), з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (підстава: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 094792, виданий Долішньошепітською сільською радою 22.06.2010 року. Згідно наявних відомостей в земельно-кадастровій книзі, яка ведеться в Долішньошепітській сільській раді, ОСОБА_3, 18.06.2012 року безоплатно передав у власність вищезазначені земельні ділянки ОСОБА_7 (підстава: Договір дарування земельної ділянки серія ВРС № 729322(площа - 0,0600 га); Договір дарування земельної ділянки серія ВРС № 729321 (площа - 0,1900 га); Договір дарування земельної ділянки серія ВРС № 729320 (площа - 0,2500 га)); ОСОБА_3 співмешкає з ОСОБА_13, в якої є на утриманні малолітня донька - ОСОБА_14. Окрім вищезазначених громадян в даному господарстві зареєстрований та проживає брат - ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із співмешканкою - ОСОБА_16 та їх малолітньою донькою - ОСОБА_17. Мати - ОСОБА_18 зареєстрована в даному господарстві, але на даний не проживає. Від першого шлюбу у ОСОБА_3 є син, який проживає разом із колишньою дружиною в смт. Берегомет. ОСОБА_3 являється особою з інвалідністю III групи загального захворювання.

ОСОБА_3 офіційно не працює, є працездатним, інших осіб на утриманні не має, є особою з інвалідністю третьої групи, отримує пенсію в розмірі 960,00 грн., що підтверджується копією трудової книжки відповідача, копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3297 від 23.08.2018 року, довідкою Берегометської селищної ради №6808 від 13.11.2018 року, копією довідки Вижницького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ОСОБА_9 управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2900 від 23.10.2018 року.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2). стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», у 2018 році встановлено у прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, стягуваних з ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, за рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.07.2012 року та стягувати з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1200,00 гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (пятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В той же час позивачкою ОСОБА_2 не доведено перед судом належними, допустимими та достатніми доказами, факту достатності заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_3, платника аліментів для покладення на нього обовязку сплати аліментів у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно ст.182 ч.2 СК України.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_3 судовий збір в сумі 704,80 гривень в дохід держави.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, ч.1, 2 ст.184, 192 СК України, п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» керуючись ст.ст. 4, 12, 13, ст.76, 77, 81, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, за рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.07.2012 року.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, (РНОКПП-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, (РНОКПП-), зареєстрованої та жительки смт.Берегомет, вул.Зелена, 58, Вижницького району Чернівецької області, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1200,00 (Одна тисяча двісті) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (пятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, (РНОКПП-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір в сумі 704 (Сімсот чотири) гривні 80 (Вісімдесят) копійок в дохід держави.

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області по справі №2-577/12 у цивільній справі за позовом ОСОБА_19 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, після набрання даним рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич