ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2984/18 Справа № 193/1265/17 Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д.А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року ПАТ КБ ціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.02.2008 року ПАТ КБ "Приватбанк" надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії.

Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачці кредит у розмірі встановленому договором.

Однак, відповідачка належним чином не виконує передбачені договором зобов'язання, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 51370,91 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9145,96 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 35590,33 грн.; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3950,33 грн.; штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн.; штрафу (процентної ставки) у розмірі 2434,33 грн.

Враховуючи зазначені обставини, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 51370,91 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн..

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звертаючись до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості пропустив позовну давність про застосування наслідків якої було заявлено відповідачкою.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, просило скасувати вказане рішення суду та ухвали нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що строк дії картки не припиняє строку дії договору, а строк дії договору та строк дії картки не є тотожними поняттями. Крім того, апелянт вказує, що відповідно до п.п. 9.3 та 9.5 Умов картковий рахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя. Більш того, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, якщо одна сторона зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін. Крім того, апелянт вказує, що у разі застосування строку позовної давності, її наслідки можуть бути застосовані лише до тих зобов'язань, які були здійснені за межами строку позовної давності, водночас, суми нарахувань, здійснені в межах строку позовної давності, підлягають стягненню з відповідачки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 500,0,0 грн., а не 15000 грн. як зазначає позивач, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

07 грудня 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надало суду пояснення разом з додатками, де в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 (картрахунок 277622 від 07.02.2008 року) було надано кредит у сумі 500,00 грн, та лише 22.02.2011 року відповідачу був змінений кредитний ліміт на суму 15000 грн..

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" станом на 30.09.2017 року. розмір кредитної заборгованості відповідачки становить 51370,91 грн., з яких: заборгованості за кредитом у розмірі 9145,96 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 35590,33 грн.; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3950,33 грн.; штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн.; штрафу (процентної ставки) у розмірі 2434,33 грн., у зв'язку з чим права банку були порушені.

Крім того, встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачкою було заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності для звернення до суду із позовом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Встановлено, що розмір щомісячних платежів становить 7%, але не менше 50 грн./10$.

Строк внесення щомісячних платежів становить до 25 числа кожного наступного за звітним.

Згідно копії картки 277622, яку відповідачка отримала з кредитним лімітом 500,00 грн. та на яку банк посилається в позові, її строк становить - до 02/12 року.

Згідно виписки по рахунку, яку надав позивач, відповідачкою було здійснено останній платіж 27 травня 2014 року, однак із позовом банк звернувся до суду лише в жовтні 2017 року, тобто поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності.

Будь-яких даних стосовно того, що кредитна картка діяла до 10/15 (як вказано в поясненнях банку), матеріали справи не містять, а тому колегія суддів приходить до висновку про порушення позивачем строку позовної давності.

При цьому, належних та допустимих доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності матеріали справи також не містять.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та надані сторонами докази, надав їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта в скарзі про те, що строк дії картки не припиняє строку дії договору, а строк дії договору та строк дії картки не є тотожними поняттями, а також те, що відповідно до п.п. 9.3 та 9.5 Умов картковий рахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя, а відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, якщо одна сторона зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін, - є необґрунтованими та безпідставними з наведених вище підстав.

За таких обставин оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

В зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, сплачений апелянтом судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко