ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 644/11575/15-ц

провадження № 22-ц/818/711/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Піддубного Р.М., Сащенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання Прокопчук І.В.,

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова, ухвалене 05 липня 2016 року о 15 годині 44 хвилини у складі судді Бугери О.В., -

встановив:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «БМЗ Буд-Проект» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №6/5/30/2007/840-К/280 від 11.12.2007 року у розмірі 3 534 712 грн. 94 коп. та 53 020 грн. 69 коп. судового збору.

Позовна заява мотивована тим, що 11 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №6/5/30/2007/840-К/280, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 29 600 дол. США, зі сплатою відсотків у розмірі 14,5 % річних, строком до 10 грудня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором 11 грудня 2007 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «БМЗ-Буд-Проект» був укладений договір поруки.

ОСОБА_2 належним чином не виконував зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 06 листопада 2015 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 3 534 712 грн. 94 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 652 943 грн. 74 коп.; заборгованість за відсотками - 1 412 153 грн. 75 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту - 958 075 грн. 03 коп.; штраф за порушення умов кредитного договору - 511 540 грн. 42 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «БМЗ-Буд-Проект» закрито з підстав, передбачених пунктом 1 статті 205 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України у редакації 2004 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2016 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 229 581 грн 65 коп., яка складалася із заборгованості за кредитом, в тому числі простроченої, - 652 943 грн. 74 коп., заборгованості за відсотками , в тому числі простроченої, - 1 412 153 грн. 75 коп., пені за прострочення сплати кредиту - 652 943 грн. 74 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору 511 540 грн. 42 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 53 020 грн. 69 коп. (а.с. 117-121).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не виконав зобов'язання за кредитним договором. При цьому Банк не пропустив строк позовної давності, оскільки термін повернення кредиту був встановлений договором до 10 грудня 2012 року, а позов пред'явлений до суду 03 грудня 2015 року. Також суд врахував положення ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу (ЦК) України і дійшов висновку про стягнення пені та штрафу за період з 06 листопада 2014 року по 05 листопада 2015 року, зменшивши розмір неустойки з 958 075 грн. 03 коп. до 652 943 грн. 74 коп.

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задовольнити частково: стягнути з нього на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 301 грн. 19 коп., 1 218 грн. судового збору та 7 579 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги. Посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що уклавши кредитний договір від 11 грудня 2007 року сторони встановили як строк дії договору - 10 грудня 2012 року, так і строки виконання зобов'язання зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких підлягав виконанню у строк до 10 грудня 2012 року. Останній платіж ОСОБА_2 здійснив 11 червня 2008 року, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк звернувся 20 листопада 2015 року. Право позивача на стягнення з нього боргових зобов'язань повинно обчислюватися з 11 грудня 2012 року. Отже, сума, яка підлягає стягненню за кредитним договором, враховуючи строк позовної давності у три роки, становить 667 дол. США 43 центи, що за курсом Національного банку України на час пред'явлення позову складало 15 301 грн. 19 коп. (а.с. 128-129).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення з відповідача суми прострочених відсотків за кредитом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення суми прострочених відсотків за кредитом відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 145-150).

Постановою Верховного Суду від 23 травня 2018 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 Рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

23 червня 2018 року цивільна справа надійшла до Апеляційного суду Харківської області (а.с. 204), ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Кружиліної О.А. від 26 червня 2018 року справа прийнята до свого провадження (а.с. 207).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року справа призначена до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників про час та місце судового розгляду (а.с. 205).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 липня 2016 року передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 12 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду із головуючим суддею (суддею-доповідачем) Тичковою О.Ю.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №6/5/30/2007/840-К/280 (далі - Договір), за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 29 600 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,5 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 грудня 2012 року (а.с. 7-8).

Пунктом 3.1.1 Договору визначено, що повернення Кредиту здійснюється на позичковий рахунок № 2701 в філії ВАТ КБ «Надра» ХРУ, МФО 351834 згідно з Графіком повернення Кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною цього Договору (далі - Графік).

Як вбачається із Графіку сума заборгованості за кредитом та відсотки мали виплачуватися щомісячними платежами у розмірі 700 грн. (а.с. 8)

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 10 чи 13 числа кожного місяця згідно Графіку впродовж строку кредитування (60 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у цивільній справі № 444/9519/12, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за Договором останній платіж по погашенню тіла кредиту ОСОБА_2 здійснив 07 квітня 2008 року в сумі 210 грн. 57 коп. Останній платіж по поверненню відсотків по кредиту здійснено 11 липня 2008 року у розмірі 1 600 грн. (а.с. 6).

Позивач звернувся до суду з позовом у листопаді 2015 року (згідно конверту та дати підписання позовної заяви (а.с. 18, 5). Позовна заява отримана Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 03 грудня 2015 року (а.с. 2). Отже, Банк реалізував своє право на судовий захист після спливу позовної давності як щодо тіла кредиту, так і щодо процентів.

В поданих до суду запереченнях на позову заяву ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2 просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності до вимог Банку (а.с. 40-43). Вказане є підставою для відмови у задоволенні позову відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню, у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» належить відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплатив 7 579 грн. судового збору (а.с.127), при подачі касаційної скарги - 8 268 грн. (а.с. 161). Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а у задоволенні позову Банку належить відмовити, з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 належить стягнути 15 847 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 15 847 (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок сім) гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді Р.М. Піддубний

І.С. Сащенко