Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1574/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Гнатишак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Виноградівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., Виноградівський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 18.04.2013 року у справі №703/4129/12 з ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_5 стягнуто заборгованість за кредитною угодою від 10.07.2008 року в розмірі 21476,55 доларів США. 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 10.07.2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 13.06.2017 року грошових коштів в сумі 43961,68 доларів США, що за курсом складає 1146081,00 грн. Вказаний виконавчий напис направлено до Виноградівського РВ ДВС для відкриття виконавчого провадження, 18.01.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса від 16.11.2017 року про стягнення з позивача грошових коштів за цим документом. Позивач вважає таким, що не підлягає виконанню вказаний вище виконавчий напис в силу невідповідності стягуваного боргу умовам безспірності, зазначає про подвійне стягнення боргу з позивача, збільшені суми відсотків за користування кредитом та збільшені штрафні санкції, що є неприпустимим. Вказує про вчинення виконавчого напису після спливу трирічного строку з моменту виникнення у відповідача права вимоги за кредитним договором. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., вчинений 16.11.2017 року за реєстровим №11213 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 43961,68 доларів США, що за курсом складає 1146081,00 грн.

Представником відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» подано до суду відзив на позов, в якому вказує, що формальні покликання про нібито спірний характер правовідносин сторін не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивачем не подано суду доказів про відсутність заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі. Керуючись позицією викладеною в постанові ВСУ від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15 просить суд ухвалити рішення, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

В свою чергу представником позивача - адвокатом ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що обставини, які наводяться позивачем не носять формальний характер, ґрунтуються на письмових доказах, аналізі стягуваної заборгованості, обґрунтовано заперечують її розмір та неприпустимість виконання виконавчого напису взагалі. У позові вказується та доводиться письмовими доказами, що частина боргу, яка вказана у спірному виконавчому написі, вже стягнута на користь відповідача на підставі рішення суду від 18.04.2013 року, а отже виконавчий напис, як виконавчий документ за яким здійснюється виконавче провадження зумовлює подвійне стягнення боргу з позивача, що є неприпустимим. На подвоєння стягуваних сум вказує і період зазначений у виконавчому написі нотаріуса який також охоплює період нарахування охоплений судовим рішенням. Вказує на збільшену суму додатково нарахованих процентів за користування кредитом та збільшену заборгованість по штрафам, які нараховані позивачу після направлення вимоги про погашення суми боргу та винесеного рішення суду. Поряд із спірним характером заборгованості на неможливість вчинення виконавчого напису вказує сплив трирічного терміну з моменту виникнення у відповідача права вимоги. Відтак спірний виконавчий напис вчинений з порушенням прямих вимог закону та не може підлягати виконанню.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі ордеру серії ЗР №27074 від 24.07.2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав повністю та просив суд такі задовольнити з підстав, які наведені у позовній заяві та відповіді на відзив від 14.08.2018 року. Пояснив, що з виконавчого напису від 16.11.2017 року вбачається, що стягнута за ним сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягненням боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору. Крім того, просив суд звернути увагу на строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса, а саме з 10.07.2008 року по 13.06.2017 року, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банку.

В судовому засіданні представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк», в режимі відеоконференції, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав повністю та просив суд в задоволенні таких відмовити. Посилаючись на правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15, вказує, що безспірність є не доведеність боргу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких презюмується наявність боргу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Виноградівського РВ ДВС Головного ТУЮ в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, подав до суду факсимільне повідомлення про розгляд справи без участі представника ДВС.

В судовому засіданні встановлено, що 10.07.2008 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитну угоду №238010-SOGL, згідно з якою на умовах вказаного договору позивачу було надано кредит в сумі 10000,00 доларів США. Встановлений договором термін повернення кредитних коштів не пізніше 05.07.2011 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав позивачу та поручителю за кредитним договором повідомлення №30.1.0.0/2-242 від 08.07.2012 року з вимогою погашення заборгованості у розмірі 21476,55 доларів США.

18.04.2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області винесено рішення у справі №703/4129/12 за позовною заявою ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.07.2008 року. Вимоги банку у цій справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21476,55 доларів США, що станом на 18.04.2013 року становить 171597,65 грн.

16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11213, про стягнення з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, АДРЕСА_1, поштовий індекс 90300) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (14360570, к/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299) невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №238010-SOGL від 10 липня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 13.06.2017 року, грошових коштів в сумі 43961,68 доларів США, що за курсом складає 1146081,00 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8901,61 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 32957,52 доларів США, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,59 доларів США, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2092,96 доларів США.

Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п.1.1.,3.1.,3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Безспірний борг- це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року).

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмір.

Відповідно до ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості позичальника ОСОБА_3

Наявність судового рішення у 2013 р. про стягнення заборгованості за кредитною угодою №703/4129/12 уже не може свідчити про безспірність заборгованості в тому розмірі, в якому вона була пред'явлена для вчинення виконавчого напису.

Строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса визначено - з 10 липня 2008 року по 13 червня 2017 року, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банка.

При цьому суд зазначає, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що між сторонами кредитного договору, на підставі ст.259 ЦК України, була збільшена позовна давність, представником відповідача суду не надано.

Слід зазначити, приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Виходячи з викладеного, давши правову оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд приходить до висновку, що у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. не було доказів про безспірність вимог банку, і виконавчий напис учинений ним всупереч положенню ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення у Банку права вимоги до ОСОБА_3 минуло більше трьох років.

Доводи представника відповідача про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість була безспірною та невирішеного по суті спору щодо розміру заборгованості не існувало є безпідставними, оскільки саме стягнення заборгованості за кредитним договором за судовими рішеннями та виконання судових рішень свідчить, що заборгованість за кредитним договором є спірною. Разом з тим, за судовими рішеннями стягнуто заборгованість станом на 18.04.2013 року, а строк за який стягується заборгованість за виконавчим написом заборгованість становить з 10.07.2008 року по 13.06.2017 року, що свідчить про подвійне стягнення заборгованості за одним і тим самим кредитним договором.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, вчинений 16.11.2017 року за реєстровим №11213 про стягнення з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, АДРЕСА_1, поштовий індекс 90300) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (14360570, к/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299) невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №238010-SOGL від 10 липня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 13.06.2017 року, грошових коштів в сумі 43961,68 (сорок три тисячі дев'ятсот шістдесят один долар США 68 центів) доларів США, що за курсом складає 1146081,00 (один мільйон сто сорок шість тисяч вісімдесят одна грн. 00 коп.) грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8901,61 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 32957,52 доларів США, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,59 доларів США, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2092,96 доларів США.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийГ. І. Рішко