Справа № 565/2054/17
Провадження № 2/565/562/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- представника позивачки - адвоката ОСОБА_1,

- представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, місце проживання якої вказано квартира №88 у будинку №17 по мікрорайону Будівельників у м.Вараш Рівненської області, поданим у власних інтересах і в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5, до ОСОБА_6, зареєстроване місце проживання якого вказано будинок №63 по вулиці Дружби в смт.Володимирець Володимирецького району Рівненської області, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, діючи у власних інтересах і в інтересах малолітніх дітей, звернулась в суд із позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_7 і посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу ОСОБА_8 09 серпня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №933. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила наступні обставини. 22 липня 2008 року між нею і ОСОБА_7 відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №143. Під час шлюбу в них наролося двої дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на теперішній час є неповнолітніми та перебувають на її повному утриманні та вихованні. 05 березня 2014 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 07 березня 2014 року, актовий запис №35 від 07 березня 2014 року. До складу спадщини входить право власності ОСОБА_7 на квартиру №88 в будинку №17 по мікрорайону Будівельників в м.Кузнецовськ Рівненської області. Згідно з доводами ОСОБА_3 вона і діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є спадкоємцями першої черги за законом та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно і на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем у спірній квартирі, і протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини не звернулися та не мають наміру звертатися до нотаріальної контори із заявою про відмову від неї. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, що здійснюють спадкування за законом, і які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса, відсутні. Позивачка ствердила, що оскільки оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру були відсутні, а їх пошуки виявилися невдалими, вона звернулася в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Проте при підготовці справи до судового розгляду було зясовано, що нині покійний її чоловік ОСОБА_7 за час свого життя склав заповіт, що був посвідчений нині покійним приватним нотаріусом ОСОБА_8, яким заповів квартиру своєму родичу ОСОБА_6 Дізнавшись про існування заповіту, як зазначила ОСОБА_3, вона подала заяву про залишення поданого позову без розгляду, про що Кузнецовським міським судом винесено ухвалу від 02 жовтня 2014 року (цивільна справа №565/1250/14-ц). Згідно з доводами позивачки за час свого життя ОСОБА_7 заповіту на випадок смерті не складав, тим більше на користь ОСОБА_6, оскільки останній фактично не бував у них вдома, не надавав жодної допомоги, не доглядав за ОСОБА_7 в останні місяці його життя. При цьому ОСОБА_3 пояснила, що, будучи тяжко хворим і обізнаним про невтішні прогнози лікарів, ОСОБА_7, беручи на руки їх спільного маленького сина ОСОБА_9, завжди називав його своїм спадкоємцем і покладав на нього великі надії. На думку позивачки, у покійного чоловіка не було жодних підстав, причини, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь відповідача. За таких обставин, ОСОБА_3 зазначила, що в даному випадку під час вчинення і посвідчення оспорюваного нею правочину не було дотримано таких вимог до правочину, передбачених ч.3 ст.203 ЦК України, як вільне волевиявлення ОСОБА_7, яке повинне відповідати його внутрішній волі. Окрім цього, позивачка вказала, що при порівнянні підписів її покійного чоловіка, які містяться в паспорті громадянина України для виїзду за кордон і в копії паспорта громадянина України, із підписом, наявним у заповіті, вона звернула увагу на їх відмінність, тому вважає, що підпис у заповіті вчинений зовсім іншою особою та не належить спадкодавцю. При цьому ОСОБА_3 покликається на недотримання при складенні і нотаріальному посвідченні заповіту вимог ч.ч.2, 4 ст.207 ЦК України, оскільки, на її думку, заповіт не підписаний заповідачем, а іншою особою і відповідних застережень з цього приводу та причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє, у заповіті не зазначено. З цих підстав позивачка просить визнати заповіт недійсним.

У встановлений судом строк представником відповідача адвокатом ОСОБА_2 подано відзив на вказаний позов ОСОБА_7 з мотивів безпідставності заявлених вимог. Представник ОСОБА_6 зазначив про взаємовиключність наведених тверджень позивачки щодо непідписання оспорюваного нею заповіту її чоловіком ОСОБА_7 і щодо відсутності в нього волі на підписання вказаного заповіту. Згідно з доводами адвоката ОСОБА_2 заповіт, який позивачка намагається через суд визнати недійсним насправді підписав ОСОБА_7, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: фактом нотаріального посвідчення заповіту, що визнається позивачкою, і наявністю тексту заповіту в Державному нотаріальному архіві Рівненської області, куди він переданий після смерті нотаріуса ОСОБА_8 В обґрунтування цих обставин представник відповідача вказав, що відповідно до п.п.1, 2 глави 3 і п.п.3, 4, 8 глави 9 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року (в редакції на момент підписання заповіту) при вчинення нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, що здійснюється за документами, передбаченими ч.3 ст.43 Закону України «Про нотаріат» (за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи), при вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності, а також, що згідно з п.п.1.4. п.1 глави 3 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року (в редакції на момент підписання заповіту) заповіт особисто підписує заповідач. З огляду на ці обставини, а також відсутності вироку суду про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які підробили заповіт, в чому позивачка намагається переконати суд, відсутності кримінального провадження з цього приводу, незвернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів із відповідною заявою та з врахуванням того, що ОСОБА_6 дізнався про існування заповіту, складеного в його користь ОСОБА_7, лише 30 червня 2017 року, адвокат ОСОБА_2 зазначив, що в сторони відповідача немає жодних сумнівів в тому, що оскаржуваний заповіт підписав з власної волі саме ОСОБА_7, що посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_8 Згідно з доводами представника ОСОБА_10 твердження ОСОБА_3 про те, що наявний на заповіті підпис не належить особі, від імені якої його виконано, є лише субєктивною думкою позивачки і не підкріплені належними та допустимими доказами. Окрім безпідставності позову, представник відповідача просив суд врахувати і пропуск позивачкою трирічного строку звернення до суду за захистом своїх прав, вказавши, що станом на 02 жовтня 2014 року ОСОБА_3 знала про існування складеного ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 заповіту, що вбачається із тексту позовної заяви. З наведених підстав представник ОСОБА_6 просив суд в даній цивільній справі застосувати позовну давність і відмовити ОСОБА_3 в позові про визнання заповіту недійсним за безпідставністю вимог та у звязку з пропуском позивачкою строків позовної давності, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 понесені судові витрати в розмірі 9000 (девять тисяч) грн.

Про застосування позовної давності відповідач ОСОБА_6 просив суд у заявах від 02 травня 2018 року і від 25 червня 2018 року, зазначивши, що про існування заповіту, складеного в його користь ОСОБА_7, позивачка ОСОБА_3 знала у період часу з 10 вересня 2004 року до 01 жовтня 2014 року, про що свідчать матеріали цивільної справи №565/1250/14-ц.

У встановлений судом строк позивачка ОСОБА_3 і її представник адвокат ОСОБА_1 не подали відповіді на відзив представника відповідача адвоката ОСОБА_2

На розгляд даної цивільної справи за викликом суду сторони не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав і обставин, наведених у позовній заяві ОСОБА_3 Адвокат ОСОБА_1 просив задоволити позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, оскільки зі слів позивачки її чоловік ОСОБА_7, який проживав разом з нею, за життя мав намір передати своє майно своїм дітям і не складав заповіту.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав з підстав і обставин, викладених у відзиві. Представник відповідача зазначив, що дані про те, що оспорюваний позивачкою заповіт підписав саме ОСОБА_7, а не інша особа, підтверджуються змістом цього заповіту та фактом його нотаріального посвідчення. При вирішенні даної справи представник ОСОБА_6 просив суд врахувати, що наведені у позовній заяві обставини про те, що заповіт не відповідає внутрішній волі ОСОБА_7 і підписаний кимось іншим не підтверджено жодними належними і допустимими доказами, що вказує на безпідставність позовних вимог, заявлених ОСОБА_3 Окрім цього, адвокат ОСОБА_2 зазначив про пропуск позивачкою трирічного строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові, навіть в разі доведення його обґрунтованості.

Зясувавши доводи сторін і заслухавши в судовому засіданні їх представників, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши правову оцінку щодо належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також щодо достатності і взаємного звязку у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним слід відмовити у звязку з безпідставністю заявлених вимог.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних нормах права і встановлених фактичних обставинах.

Згідно з ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Незасвідчені копії свідоцтв про шлюб і народження, додані до позовної заяви, свідчать, що позивачка ОСОБА_3 перебувала в шлюбі із ОСОБА_7 з 22 липня 2008 року і під час цього шлюбу в них народилися діти: 13 серпня 2008 року ОСОБА_4 і 18 квітня 2013 року ОСОБА_5. Незасвідчена копія свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №146331, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 07 березня 2014 року, підтверджує, що 05 березня 2014 року ОСОБА_7 помер в м.Кузнецовськ Рівненської області, про що 07 березня 2014 року складено відповідний актовий запис №35. Вказані факти, зазначені у позовній заяві ОСОБА_3, не спростовуються відповідачем ОСОБА_6 та визнані представниками сторін у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 09 серпня 2013 року в м.Кузнецовськ Рівненської області склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві власності квартиру №88 (вісімдесят вісім) в будинку №17 (сімнадцять) в місті Кузнецовську Рівненської області заповідає ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Зміст цього заповіту свідчить, що заповіт ОСОБА_7 прочитав вголос, його зміст йому зрозумілий, зміст ст.ст.1241, 1254, 1307 Цивільного кодексу України йому нотаріусом розяснено. Заповіт містить підпис і рукописний запис ОСОБА_7. Цей заповіт посвідчено приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в м.Кузнецовськ Рівненської області 09 серпня 2013 року і зареєстровано в реєстрі за №933. Із наявних у заповіті записів слідує, що заповіт записано нотаріусом зі слів ОСОБА_7, особу якого встановлено нотаріусом і дієздатність перевірено, і до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_7 і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса об 11 год. 00 хв. Вказані обставини судом встановлено з копії заповіту від 09 серпня 2013 року (бланк - ВТК 469193), засвідченої приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 24 вересня 2014 року, надісланої приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 Кузнецовському міському суду Рівненської області листом №36 від 24 вересня 2014 року в цивільній справі №565/1250/14-ц, що відповідає тексту незасвідченої копії заповіту, наданої Кузнецовському міському суду Рівненської області в даній цивільній справі №565/2054/17 позивачкою ОСОБА_3 і її представником адвокатом ОСОБА_1

Вказані дані, що містяться в тексті заповіту, про те, що цей заповіт вчинено 09 серпня 2013 року в м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_7, особу якого встановлено нотаріусом і дієздатність перевірено, записано нотаріусом зі слів ОСОБА_7, до підписання прочитано вголос заповідачем ОСОБА_7 та власноручно підписано ним у присутності нотаріуса об 11 год. 00 хв., що посвідчено приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 в м.Кузнецовськ Рівненської області 09 серпня 2013 року і зареєстровано в реєстрі за №933, не спростовано позивачкою ОСОБА_3 і її представником адвокатом ОСОБА_1 Жодних належних і допустимих доказів, які б заперечували зазначені в цьому заповіті обставини, позивачкою і її представником суду не надано. Протилежного судом не встановлено.

Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №38386475, видана Кузнецовською міською державною нотаріальною конторою 16 вересня 2014 року, свідчить, що заповіт (номер у Спадковому реєстрі 54862336, бланк ВТК 469193, номер в реєстрі нотаріальних дій 933) вчинений заповідачем ОСОБА_11, РНОКПП НОМЕР_1, посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 09 серпня 2013 року і зареєстрований приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 09 серпня 2013 року о 11:28.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 червня 2018 року задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_1 про витребування доказів та призначення судової почеркознавчої експертизи, заявлені у даній цивільній справі, витребувано у Вараського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області копії документів, підписаних власноручно ОСОБА_7, який народився 27 вересня 1971 року в селищі Володимирець Рівненської області і помер 05 березня 2014 року у м.Кузнецовськ (нині м.Вараш) Рівненської області, зобовязано Вараський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надати витребовані копії документів безпосередньо Кузнецовському міському суду Рівненської області для їх приєднання до матеріалів справи, призначено первинну судову почеркознавчу експертизу з наступних питань: 1) чи виконано підпис у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу ОСОБА_8 09 серпня 2013 року, зареєстрованому в реєстрі за №933, саме ОСОБА_7? 2) чи виконанні підписи у заповіті від 09 серпня 2013 року, паспорті громадянина України та паспорті громадянина України для виїзду за кордон однією особою ОСОБА_7? 3) чи виконано підпис від імені ОСОБА_7 у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу ОСОБА_8 09 серпня 2013 року, зареєстрованому в реєстрі за №933, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? 4) чи достатньо наданих для дослідження документів для того, щоб здійснити порівняння наявних в них відбитків (зразків) підпису, виконаних від імені ОСОБА_7, з відтиском підпису, виконаного від імені ОСОБА_7 на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом ОСОБА_8 09 серпня 2013 року? Проведення даної судової почеркознавчої експертизи доручено Рівненському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (33003, м.Рівне, вул.Гагаріна, 39) з правом огляду оригіналів документів у Вараському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, копії яких витребовано судом. Надано експертам для проведення первинної судової почеркознавчої експертизи: матеріали цивільної справи №565/2054/17 з диском, на якому здійснений технічний запис підготовчого судового засідання, та з копіями документів, витребуваних у Вараському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

02 серпня 2018 року в Кузнецовський міський суд Рівненської області з Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи №1.1-189/18 від 27 липня 2018 року. Зокрема, судовий експерт ОСОБА_12 зазначив, що досліджуваними документами являються заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу ОСОБА_8 09 серпня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №933 (а.с.115 ц/с №565/2054/17), паспорт громадянина України, що виданий на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.116 ц/с №565/2054/17), паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що виданий на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.117 ц/с №565/2054/17). Досліджувані документи, а також надані в якості порівняльного зразка підписи, що виконані ОСОБА_7 (а.с.129-131 ц/с №565/2054/17) являються електрофотокопіями. Вивченням зображення досліджуваних підписів, що розміщені: в графі «Підпис» перед рукописним текстом «Кисіль Сергій Андрійович», в електрофотокопії заповіту, що посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу ОСОБА_8 09 серпня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №933 (а.с.115), в графі «Підпис власника паспорта», в електрофотокопії паспорту громадянина України, що виданий на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.116) та в графі «Підпис предявника паспорта / Signature of bearer» в електрофотокопії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що виданий на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.117), було встановлено, що штрихи виконані окремими частинками порошку чорного кольору з характерним блиском, мають нечіткі краї, нерівномірне забарвлення, наявність численних переривів, які не можна пояснити однозначно. Вони можуть бути повязані з спотворенням зображення внаслідок низької якості електрофотокопії чи з особливостями виконання підпису в оригіналі. Низька якість електрофотокопії не дозволяє встановити ряд важливих окремих ознак, а саме: розташування крапок початку та закінчення рухів при виконанні літер та їх елементів, вид зєднання рухів, звязність рухів при виконанні літер та їх елементів, перетин рухів і т.д. Крім того, оскільки дані підписи є електрофотокопіями, що в прийнятій послідовності неможливо провести їх дослідження на предмет виконання за допомогою будь-яких технічних засобів, (технічного монтажу) перерисовки на просвіт, тощо. Оскільки в розпорядженні експерта відсутні як досліджувані документи в оригіналі так і зразки підписів ОСОБА_7 виконані ним власноруч, тому відповідно до ст.72 ЦПК України судовий експерт повідомив про неможливість проведення експертизи.

Таким чином, позивачкою ОСОБА_3 і її представником адвокатом ОСОБА_1 не доведено, що підпис в досліджуваному заповіті вчинений іншою особою та не належить заповідачу ОСОБА_7 Так само судом не здобуто даних, які б підтверджували обставини, наведені в позовній заяві ОСОБА_3, про те, що волевиявлення ОСОБА_7 під час вчинення та посвідчення оспорюваного заповіту не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. В цій частині заслуговують на увагу аргументи представника відповідача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_2 про взаємовиключність цих обставин і необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до вимог, передбачених ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в даному випадку обставини, на які ОСОБА_3 покликається як на підставу своїх вимог, не доведені позивачкою і її представником, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання заповіту необхідно відмовити за його безпідставністю.

Окрім цього, судом встановлено, що на момент подачі даного позову ОСОБА_3 станом на 02 листопада 2017 року позовна давність тривалістю три роки закінчилась. Так матеріали досліджуваної цивільної справи №565/1250/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання права власності у порядку спадкування містять копію заповіту ОСОБА_7 від 09 серпня 2013 року, засвідчену приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 24 вересня 2014 року, рукописний запис представника ОСОБА_13 ОСОБА_14 від 01 жовтня 2014 року про отримання копії заповіту ОСОБА_7 та заяву ОСОБА_3 від 01 жовтня 2014 року про залишення даного позову без розгляду, подану в суд 02 жовтня 2014 року, в якій позивачка вказала, що в процесі судового розгляду стало відомо, що її покійний чоловік ОСОБА_7 склав заповіт, як розпорядження своїм власним майном на випадок смерті на іншу особу. На підставі цієї заяви ОСОБА_3 ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2014 року вказаний позов залишено без розгляду.

Відповідач і його представник в даній цивільній справі заявили про необхідність застосування відповідних наслідків, передбачених ч.4 ст.267 ЦК України.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, оскільки в даному випадку судом встановлено, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним є необґрунтованим і безпідставним, тому в задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити саме з цих підстав.

Як слідує з положень ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Адвокатом ОСОБА_2 надано суду договір №30083 про надання правової допомоги від 23 листопада 2017 року, укладений із ОСОБА_6, та засвідчену копію квитанції до прибуткового касового ордера №30083 від 22 жовтня 2018 року, що підтверджує розмір понесених ОСОБА_6 судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 9000 (девять тисяч) грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони. При цьому позивачка і її представник не заявляли клопотання про зменшення розміру зазначених витрат.

Вирішуючи питання про судові витрати згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає, що витрати, понесені відповідачем на правничу допомогу в сумі 9000 (девять тисяч) грн. підлягають стягненню з позивачки.

З огляду на викладені обставини, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, місце проживання якої вказано квартира №88 у будинку №17 по мікрорайону Будівельників у м.Вараш Рівненської області, поданого у власних інтересах і в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5, до ОСОБА_6, зареєстроване місце проживання якого вказано будинок №63 по вулиці Дружби в смт.Володимирець Володимирецького району Рівненської області, про визнання заповіту недійсним, - у звязку з його безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 9000 (девять тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 29 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд