Постанова

Іменем України

29 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 723/1974/17

провадження № 61-26641 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

скаржник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

представник скаржника за дорученням - ОСОБА_4,

заінтересовані особи - ОСОБА_5, державний виконавець Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Казмирович Валерій Максимович,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2017 року в складі судді Бужори В. Т. та на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року в складі колегії суддів Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ :

31 липня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду зі скаргою та просив визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Казмировича В. М. у виконавчому провадженні № 53262494 і скасувати постанову старшого державного виконавця Сторожинецького РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Казмировича В. М. від 30 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування вимог скарги банк зазначав, що постановою від 30 червня 2017 року державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу в зв'язку з відсутністю в боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Скаржник уважав, що державний виконавець безпідставно повернув виконавчий документ без виконання.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року, в задоволенні скарги відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що державний виконавець з метою виконання рішення суду здійснив усі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а скаржник не вказав, у чому саме полягає бездіяльність державного виконавця, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення даної скарги.

08 серпня 2017 року представник банку ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення та просив скасувати їх як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та не ґрунтуються на обставинах справи.

Зазначав, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а висновок судів щодо відсутності порушень в діях державного виконавця є необгрунтованим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не надходив.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Суди встановили, що заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року в справі № 723/1818/14-ц з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто 35 926,97 грн заборгованості за кредитним договором і 357,27 грн судового збору.

24 листопада 2014 року суд видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» 359,27 грн судового збору.

20 січня 2017 року державний виконавець Сторожинецького РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Казмирович В. М. відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа.

У січні-лютому 2017 року з метою виявлення майна боржника та його доходів, на які може бути звернено стягнення, державний виконавець надіслав відповідні запити до територіального сервісного центру № 7344 Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, а також отримав інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

За результатами розгляду вказаних запитів зазначені установи повідомили про відсутність майна боржника та його доходів, на які може бути звернено стягнення, в зв'язку з чим 28 червня 2017 року державний виконавець склав акт про неможливість здійснення стягнення.

30 червня 2017 року державний виконавець прийняв постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пунту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою статті 36 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець організовує розшук майна боржника шляхом подачі запитів до відповідних органів, установ або шляхом проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт (частина друга статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок судів про відсутність правових підстав для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця, оскільки останній з метою виконання відповідного рішення суду здійснив усі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат