Справа № 369/2593/18
Провадження №2/369/3148/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року м. Київ

суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державний реєстратор ОСОБА_5, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, визнання права іпотеки на майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача АТ «Родовід Банк» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що АТ «Родовід Банк» відсутня можливість виконати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 77.2/СЖ-303.07.1 від 20.08.2007 року в сумі 603 010,94 доларів США, що в еквіваленті становить за курсом НБУ станом на 12.10.2011 року у розмірі 6 932 721,80 грн., в рахунок погашення заборгованості звернутися на підставі договору іпотеки № 3997 від 20.08.2007 року на земельну ділянку площею 0,1105 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Київська, 46, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,1000 га, ведення ОСГ 0,0105 га, кадастровий номер :01:006:0026, та домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Київська, 46, шляхом примусового продажу вказаних предметів іпотеки.

Відсутність запису про обтяження спірного майна іпотеки несе для АТ «Родовід Банк» ризик (відчуження майна), та в подальшому може спричинити додаткові фінансові витрати.

У поданій до суду заяві представник позивача АТ «Родовід Банк» зазначив, що позивач не має можливості зустрічного забезпечення з тих підстав, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.12.2017 року № 811-рш «Про відкликання ліцензії санаційного банку та ліквідацію ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичної особи прийнято рішення № 5455 від 20.12.2017 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Родовід Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від № 5455 від 20.12.2017 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Родовід Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Родовід Банк» призначено та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Родовід Банк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, ст. ст. 37,38,47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів повязаних з реалізацією активів банку у порядку визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 з 20.12.2017 р. по 19.12.2019 р. включно. З огляду на викладене, банк перебуває у скрутному становищі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України позивач АТ «Родовід Банк» просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1105 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Київська, буд. 46, кадастровий номер :01:006:0026, та на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Київська, буд. 46, загальною площею 340,3 кв.м..

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту заяви позивача АТ «Родовід Банк» про забезпечення позову, вказана заява не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, зокрема, у ній не зазначено пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно вимог ч. ч. 1-5 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З аналізу вищенаведених норм чинного Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Концепцією нової редакції ЦПК України є конкретна пропозиція позивача виражена у клопотанні. При цьому реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов'язком, за виключеннями, передбаченими частиною 3 статті 154 ЦПК України, в якій наведено випадки, коли суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення.

Вид зустрічного забезпечення має бути зазначений заявником.

В даному випадку, посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що банк перебуває у скрутному матеріальному становищі не є обґрунтованою підставою для звільнення позивача від визначення зустрічного забезпечення.

Наявність або відсутність же підстав для застосування ст. 154 ЦПК України визначається виключно судом на підставі наданих йому пропозицій та доказів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику ОСОБА_8 заступнику прокурора Київської області.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук