Справа №173/106/18
Провадження №2/173/400/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 року позовна заява залишена без руху в зв'язку з виявленими судом недоліками.

06.02.2018 року позивачем усунені виявлені судом недоліки.

03.03.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

07.03.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 17 травня 2018 року.

17.05.2018 року сторони в судове засідання не з'явились. Розгляд справи відкладений на 25.06.2018 року.

25.06.2018 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду на 25.06.2018 року.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням будинком № 27 по вул. Зелена в с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому державним нотаріусом Першої Кам'янської нотаріальної контори, т.в.о.. завідувача Верхньодніпровської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 16.03.2017 року він є спадкоємцем за законом ? частини будинку № 27 по вул. Зелена в с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Власником другої ? частини вищезазначеного будинку була його сестра ОСОБА_3, яка в відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Кам'янської нотаріальної контори, т.в.о.. завідувача Верхньодніпровської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 26.10.2017 року подарувала йому належну їй частку в зазначеному домоволодінні.

Попереднім власником зазначеного будинку був його племінник ОСОБА_4, який помер 06.03.2016 року. Відповідачка за позовом була, за життя його племінника, співмешканкою племінника, який і зареєстрував її у вказаному вище будинку. Проте відповідач в даному будинку фактично не проживає.

Реєстрація відповідачки у належному позивачу будинку створює перешкоди у здійсненні права власності щодо належного йому майна. Самостійно зняти відповідачку з реєстраційного обліку в належному йому будинку він не має можливості, так як для цього потрібна особиста присутність останньої, що й стало підвою звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір із житлових правовідносин.

Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Зелена, 27 с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а саме на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому державним нотаріусом Першої Кам'янської нотаріальної контори, т.в.о., завідувача Верхньодніпровської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 16.03.2017 року позивач є спадкоємцем за законом ? частини будинку № 27 по вул. Зелена в с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, згідно якого позивач успадкував ? частину зазначеного домоволодіння після смерті ОСОБА_4

Власником другої ? частини вищезазначеного будинку була сестра позивача ОСОБА_3, яка також успадкувала ? частину зазначеного домоволодіння після смерті ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину. В подальшому відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Кам'янської нотаріальної контори, т.в.о.. завідувача Верхньодніпровської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 26.10.2017 року ОСОБА_3, подарувала позивачу належну їй ? частку в зазначеному домоволодінні. Таким чином позивач є власником зазначеного вище домоволодіння в цілому, що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно.

Попереднім власником зазначеного будинку був його племінник ОСОБА_4, який помер 06.03.2016 року, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину від 16.03.2017 року.

Позивач зазначає, що відповідачка за позовом була за життя його племінника співмешканкою племінника, який і зареєстрував її у вказаному вище будинку. Даний факт підтверджується адресною довідкою з якої вбачається, що відповідачка зареєстрована у вищевказаному будинку з 23.08.2012 року, тобто до того. як позивач став власником будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. .

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном

Судом встановлено, що в належному позивачу будинку зареєстрована відповідачка з 23.08.2012 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Боровківської сільської ради Верхньодніпровської району Дніпропетровської області від 30.10.2017 року та адресною довідкою.

Згідно доводів позивача, викладених в позовній заяві, відповідач була зареєстрована у належному позивачу будинку попереднім власником та за адресою реєстрації не проживає.

Доказів того, що відповідач була зареєстрована в будинку позивача як член сім'ї самого позивача суду не надано.

Таким чином судом встановлено, що відповідно до ст. 71, 72 ЖК України відповідач втратила право на користування належним позивачу будинком, як така, що не проживає за вказаною адресою більше 6-ти місяців без поважних причин та не є членом сім'ї власника будинку.

Крім того з 26.10.2017 року змінився власник будинку, який дозвіл на реєстрацію відповідачки в належному йому будинку не надавав. В свою чергу реєстрація відповідача в належному позивачу будинку створює йому перешкоди у здійсненні ним права власності на даний будинок.

Відмітка на конверті про те, що відповідачка померла не підтверджується доказами, так як згідно повідомлення Верхньодніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТЮ в Дніпропетровській області актовий запис про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній.

Будь-яких доказів для підтвердження даних факту проживання в належному позивачу будинку, наміру користуватись ним, відповідач суду не надала.А неотримання нею позовного матеріалу та судової повістки вказує на те, що за даною адресою відповідач не проживає

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що вона має право власності на зазначений вище будинок, що позивач чи інші особи створювали їй перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не має наміру проживати у будинку позивача та користуватись ним.

За даних обставин суд відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з якими погоджується суд, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування будинком № 27 по вул. Зелена в с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування будинком № 27 по вул. Зелена в с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб, не потребує.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 27 по вул. Зелена с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 такою на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: вул. Зелена. 27 с. Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1, понесені судові витрати в сумі 704.80 грн., за сплачений судовий збір.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Або якщо рішення залишене в силі за результатами перегляду заочного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.06.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 25.06.2018 року

Оприлюднене: 02.07.2018 року

Рішення набирає законної сили 26.07.2018 року