КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа № 824/196/2018
Провадження № 6/824/13/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

при секретарі Федан Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 травня 2016 року (третейський суддя Білоконь Ю.М.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

у жовтні 2018р. АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 травня 2016 року.

Мотивуючи свої вимоги, заявник посилався на те, що боржниками у добровільному порядку рішення третейського суду не виконується.

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду заяви (с.с.49, 52), у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 1 ст. 485 ЦПК України суд розглянув заяву у їх відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих суду документів встановлено, що 16 жовтня 2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 840/1-27/16/3/7-296, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 47 189 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 8,6% річних на строк до 10 жовтня 2014р. включно, які останній зобов'язався повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Пунктом 6.2. кредитного договору сторони визначили, що у разі неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними суддями, суддя призначається головою постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до його регламенту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 840/1-27/16/3/7-296 16 жовтня 2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (позичальником) і ОСОБА_2 (поручителем) був укладений договір поруки № 840/5-27/16/10/7-510, відповідно до

2

п.1.1. якого поручитель зобов'язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за договором кредиту.

Пунктом 5.2. договору поруки сторони погодили, що у разі неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними суддями, суддя призначається головою постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до його регламенту.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 728 809грн 46коп. заборгованості за договором кредиту № 840/1-27/16/3/7-296 на купівлю автотранспортних засобів від 16 жовтня 2007р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 26 885грн 70коп. заборгованості за договором кредиту № 840/1-27/16/3/7-296 на купівлю автотранспортних засобів від 16 жовтня 2007р. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» третейський збір у сумі 7 665грн 2коп., а з ОСОБА_2 - 138грн 83коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків рішення від 13 травня 2016 року прийнято на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», а відтак заявник є належним.

Підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду зазначені у статті 486 ЦПК України.

З наданих суду документів встановлено, що на день розгляду заяви судом рішення третейського суду від 13 травня 2016 року не скасовано та не оскаржено, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя підвідомчий третейському суду відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди», строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не пропущено, вирішення спору, який випливає із договору поруки, третейським судом передбачено третейською угодою, зазначеною у п. 5.2. договору поруки, який укладено сторонами, рішення третейського суду не містить способу захисту прав та охоронюваних інтересів, який не передбачений законом.

На час розгляду заяви суду не надано доказів, що третейська угода, яка міститься у договорі поруки, визнана недійсною, що склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 під час судового розгляду не встановлені, а тому заява про видачу виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Разом з тим, заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщосправа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи

3

мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України, зокрема у справі № 6-1716цс15.

З договору кредиту № 840/1-27/16/3/7-296 від 16 жовтня 2007р. вбачається, що кредит надавався позичальнику для оплати придбаного автомобіля, отже, на споживчі цілі, а відтак ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, а спір виник щодо заборгованості за споживчим кредитом, тому третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Враховуючи викладене, заява АТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що заява підлягає частковому задоволенню, судовий збір підлягає поверненню частково, а саме: з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання заяви у сумі 440грн 50коп.

Керуючись статтями 485-487 ЦПК України,

ухвалив:

заяву Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 травня 2016 року (третейський

4

суддя Білоконь Ю.М.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, про стягнення з ОСОБА_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке знаходиться у м. Києві, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00039019, п/р 0003, в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, заборгованість у розмірі 26 885грн 70коп. та суму сплаченого третейського збору в розмірі 138грн 83коп., а всього 27 024грн 53коп.

Стягнути з ОСОБА_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке знаходиться у м. Києві, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00039019, п/р 0003, в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, сплачений судовий збір у сумі 440грн 50коп.

У задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 травня 2016 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про видачу виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 3 грудня 2018 року.

Суддя