Справа № 183/1093/15
№ 6/183/242/18

У Х В А Л А
27 листопада 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду подання державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла, -
29.10.2018 року державний виконавець Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, у якому просить вирішити питання про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для належного виконання виконавчого листа № 183/1093/15 від 16.07.2015 року, виданого Новомосковським міськрайонним судом щодо вичленення ОСОБА_2, 06.06.1963 року з домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, вул. Молодіжна 1/3.
Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у відділ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 183/1093/15 від 16.07.2015 року, виданого Новомосковським міськрайонним судом щодо вичленення ОСОБА_2, 06.06.1963 року з домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, вул. Молодіжна 1/3. В ході примусового виконання здійснено вихід за місцем проживання боржника та встановлено, що двері зачинено, боржник вдома відсутній, перевірити виконання рішення не можливо, про що нею складено відповідний акт, за викликами боржник не зявляється, рішення не виконує, тому посилаючись на вимоги п.2 ч.2, ч.3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги ст. 439 ЦПК України, державний виконавець просить постановити відповідну ухвалу, з метою виконання рішення суду.
В судове засідання державний виконавець, боржник та стягувач не зявилися, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.
Суд, вивчивши подані матеріали, дійшов до наступного висновку.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виселений з квартири АДРЕСА_2 (а.с. 34-37).

Слід звернути увагу, що відповідач по справі та боржник у виконавчому провадженні, згідно з матеріалами справи, зареєстрованим значиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт.Меліоративне, вул.Молодіжна 1/3, а рішення прийняте про виселення ОСОБА_2 з квартири, яка розташована за іншою адресою, була предметом іпотеки, на яку за рішенням суду звернуто стягнення в рахунок погашення боргу за кредитним договором.

У відповідності до ч.1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У ч. ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Згідно положень ч.1 ст.11, ч.7 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

В даному випадку, державний виконавець, у порядку визначеному законом, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, не з якого він підлягає виселенню, а з житла, де він значиться зареєстрованим, при цьому не навівши переконливих доводів про те, що єдиним можливим засобом виконання судового рішення у вигляді виселення є примусове проникнення до житла, з якого боржник не виселений за рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.438 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити державному виконавцю Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у задоволенні подання про проникнення до квартири АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока