Справа № 347/1408/18
Провадження № 2/347/735/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

з участю позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Воротняк Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Малорожинської сільської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до Малорожинської сільської ради про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2015 року, він звернувся до Малорожинської сільської Ради, Косівського району, Івано-Франківської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та обслуговування зерноскладу, який йому належить відповідно до Реєстраційного посвідчення № 56 від 26.09.1995 року.

Рішенням Малорожинської сільської Ради, Косівського району, Івано-Франківської області від 19.03.2015 року № 10-29/2015 йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. В липні 2015 року Малорожинською сільською радою було завірено печаткою та підписом голови сільської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність для ведення особистого господарства. 20.07.2016 р. виконкомом Малорожинської сільської Ради, була видана довідка про відсутність обмежень щодо земельної ділянки на яку представлена документація із землеустрою після чого, документи відправилися на погодження до Держгеокадастру та подальшої реєстрації права власності.

19 жовтня 2016 року сформовано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Для того, щоб можна було зареєструвати право власності на уже сформовану земельну ділянку необхідно отримати дозвіл Відповідача. 20.10.2016 року він звернувся до Малорожинської сільської ради із сформованим витягом та кадастровим планом земельної ділянки для затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. Рішенням Малорожинської сільської Ради, Косівського району, Івано-Франківської області від 26.12.2016 року № 17- 7/2016 було відкладено його заяву на розгляд чергової сесії у зв'язку з додатковим вивченням питання.

Рішенням Малорожинської сільської ради від 07 лютого 2017 року № 14- 8/2017 було затверджено проект землеустрою, а земельну ділянку надано в оренду.

Так, рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2018 року у справі № 347/775/17 вирішено: Визнати протиправними дії Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області та скасувати пункт 2 рішення Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області сьомого демократичного скликання /восьмої сесії/ від 07 лютого 2017року №14-8/2017 «керуючись ч.5 ст.120 Земельного кодексу України, надати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0662га, для ведення особистого селянського господарства (обслуговування зерноскладу)».

Зобов»язати Малорожинську сільську раду, Косівського району, Івано-Франківської області вирішити заяву щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0662га, для ведення особистого селянського господарства (обслуговування зерноскладу).

Однак Малорожинською сільською радою було прийнято рішення про відмову у виділенні йому у власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0662га, для ведення особистого селянського господарства (обслуговування зерноскладу). Вважає, що дане рішення Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області є незаконним.

В судовому засіданні позивач в справі ОСОБА_4 вимоги позову підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Просить в судовому порядку визнати право власності на земельну ділянку /кадастровий номер НОМЕР_2/ загальною площею 0,0662 га, призначену для ведення особистого селянського господарства / обслуговування зерноскладу/, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ним, ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) а також стягнути з Малорожинської сільської Ради, Косівського району, Івано- Франківської області на його користь 20 000 (двадцять тисяч) грн. матеріальної та моральної школи.

Представник відповідача, сільський голова Малорожинської сільської ради Воротняк Г.І. вимоги позову не визнала, подала суду письмовий відзив на позовну заяву, який підтримала в судовому засіданні та пояснила, що позивач, ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га /кадастровий номер НОМЕР_2/ для ведення особистого селянського господарства /обслуговування зерноскладу/, яка розташована за адресою: с.Малий Рожин Косівського району Івано-Франківської області. На даний час позивач в справі так і не визначився із цільовим призначенням земельної ділянки на яку претендує, тобто просить визнати право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і тут же зазначає, що для обслуговування зерноскладу. Як вбачається із наданих позивачем до позовної заяви документів, він є власником 1/2 частини нежитлової будівлі (зерноскладу), що знаходиться в АДРЕСА_2. Дана будівля йому передана у власність відповідно до рішення Малорожинської сільської ради від 22.05.1995 року. Враховуючи те, що будівля має нежитлове призначення та може бути використана у комерційних цілях згідно рішення Малорожинської сільської ради від 05.07.2010 року №1 25/2010 земельна ділянка, на якій будівля розташована була віднесена до земель комерційного землекористування, відтак до земель, які можуть бути передані у приватну власність у порядку безоплатної приватизації дана земельна ділянка не відноситься. Вона в силу свого цільового призначення може бути передана в оренду або викуплена в порядку ст.128 ЗК України. Фактично ОСОБА_2 використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до довідки Тюдівської сільської ради №235/02.2-18 від 03.09.2018 року зазначається, що гр. ОСОБА_4 використав своє право на безплатну приватизацію земельних ділянок за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а саме ним було приватизовано на території Тюдівської сільської ради наступні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3814 га та видано державні акти серії НОМЕР_3 від 09.08.2007 року, НОМЕР_4 від 09.08.2007 року та НОМЕР_5 від 09.08.2007 року.

Вимоги позову ОСОБА_2 вважає безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, позовні вимоги ОСОБА_2 безпідставними, не доведеними в судовому засіданні і такими, що не підлягають до задоволення із натупних підстав :

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, п.10 ч.ч. 2, 3 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 являється власником 1/2 частини нежитлової будівлі (зерноскладу), що знаходиться в АДРЕСА_2. Дана будівля йому передана у власність відповідно до рішення Малорожинської сільської ради від 22.05.1995 року (а.с.15) на підставі якого позивачу видано Коломийським МБТІ реєстраційне посвідчення від 26.09.1995 року (а.с.16) . 25.12.2014 року ОСОБА_2 виготовлено технічну документацію на належну йому ? частину складу (а.с.31) . Право власності позивача на належних йому ? частину складу підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.32) .

Так, ОСОБА_2 звернувся до Малорожинської сільської ради, Косівського району із заявою про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та обслуговування зерноскладу, який йому належить на праві власності.

Ршенням Малорожинської сільської ради, Косівського району від 19.03.2015р. №10-29/2015 заява позивача була розглянута та вирішено надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (обслуговування зерноскладу) загальною площею 0,0662га в АДРЕСА_1. За завою позивача було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ( а.с.17-25) .

Згідно витягу від 19.10.2016р. видно, що земельна ділянка, площею 0,0662 га (кадастровий номер НОМЕР_2) , що АДРЕСА_1, має цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

Рішенням Малорожинської 07.02.2017р. було вирішено затвердити проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0662га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та керуючись ч.5 ст.120 Земельного кодексу України, надати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0662га, для ведення особистого селянського господарства (обслуговування зерноскладу)», зобов»язано ОСОБА_2 виконувати обов»язки землекористувача земельної ділянки, згідно з вимогами ст.96 ЗК України.

Таке рішення сільської ради ОСОБА_2 було оскаржено в судовому порядку та рішенням Косівського районного суду від 20.03.2018 року у справі № 347/775/17 (а.с. 34-38) вирішено: Визнати протиправними дії Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області та скасувати пункт 2 рішення Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області сьомого демократичного скликання /восьмої сесії/ від 07 лютого 2017року №14-8/2017 «керуючись ч.5 ст.120 Земельного кодексу України, надати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0662га, для ведення особистого селянського господарства (обслуговування зерноскладу)». Зобов»язати Малорожинську сільську раду, Косівського району, Івано-Франківської області вирішити заяву щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0662га, для ведення особистого селянського господарства (обслуговування зерноскладу).

Як визначено ч.1 ст.377 ЦК України , до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст.125 ЗК України, право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документів, що посвідчує право власності чи право користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості).

За змістом ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Частинами 1,2ст.152 ЗК України зазначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як встановлено в судовому засіданні належна позивачу в справі на праві власності ? частина будівлі ( приміщення зерноскладу), що в с. Малий Рожин присілок Царина, має нежитлове призначення та може бути використана у комерційних цілях та згідно рішення Малорожинської сільської ради від 05.07.2010 року №1 25/2010 (а.с.60) земельна ділянка, на якій вказана будівля розташована була віднесена до земель комерційного землекористування. Таким чином до земель, які можуть бути передані у приватну власність у порядку безоплатної приватизації дана земельна ділянка не відноситься. Вона в силу свого цільового призначення може бути передана в оренду або викуплена в порядку ст.128 ЗК України.

Окрім того, як вбачається із довідки Тюдівської сільської ради № 235/02.2-18 від 03.09.2018 року (а.с.62) житель с.Тюдів ОСОБА_4 за місцем реєстрації та проживання використав своє право безоплатної приватизації земельних ділянок всього 0,4675 га.. а саме : для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,0861 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,3814 га. Тобто фактично ОСОБА_2 використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на приватизацію якої претендує.

Як встановлено в судовому засіданні позивач жодним чином не позбавлений права користування земельною ділянкою, що призначена для обслуговування нежитлового приміщення зерноскладу, який йому належить відповідно до Реєстраційного посвідчення № 56 від 26.09.1995 року, як і не позбавлений права на звернення із відповідною заявою (клопотанням) до сільської ради про викуп (придбання) земельної ділянки, що віднесена до комерційного землекористування.

Не підлягає до задоволення і позовна вимога ОСОБА_2 в частині стягнення 20000 грн матеріальної та моральної шкоди. Заявлена позивачем сума до відшкодування нічим не підтверджена та не доведена в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 83, 116, 118, 152, 158 ЗК України, та керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_2 до Малорожинської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) загальною площею 0,0662 га для ведення особистого селянського господарства , обслуговування зерноскладу , яка розташована в АДРЕСА_1 Івано-Франківської області та стягнення матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд до Івано-Франківського апеляційного суду, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І.Крилюк