КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/2278/2018 Головуючий в 1 інстанції - Мальцев Д.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Савчука КостянтинаПетровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року щодо залишення без задоволення подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Савчука Костянтина Петровича про привід боржника - ОСОБА_3, стягувач - ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року старший державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві СавчукКостянтин Петрович звернувся до суду з поданням, в якому просив застосувати примусовий привід до боржника - ОСОБА_3.

Подання обґрунтовував тим, що на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 17294953 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 2-13467 від 28.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи з 15.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Боржник рішення суду добровільно не виконує. Сукупний розмір боргу складає 223 782 грн. 25 коп. та перевищує суму відповідних виплат за шість місяців. Боржнику неодноразово направлялись виклики, проте до Відділу останній не з'явився. У зв'язку з викладеним, державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року у задоволенні подання відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі заявник, посилаючись на доводи заяви, просить зазначену ухвалу скасувати, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що єдиною необхідною умовою для застосування примусового приводу до боржника є нез'явлення останнього до Відділу за викликом державного виконавця.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали, у зв'язку з чим колегія суддів в силу положень ст. 372 ЦПК України провела розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.01.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 2-13467/2009 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи з 15.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

02.02.2010 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП № 17294953.

Крім того, державним виконавцем зроблено запит до органу реєстрації місця проживання та перебування осіб, з відповіді на який від 02.03.2010 року вбачається, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

В матеріалах справи міститься Виклик державного виконавця від 16.05.2018 року № 17294953/26, адресований боржнику.

Між тим, на указаний виклик боржник до Відділу не з'явився.

Згідно ч. 1, 3 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що примусовий привід боржника є виключним заходом впливу на сторону виконавчого провадження, а державним виконавцем не доведено, що ним вжито усі необхідні дії, спрямовані на виконання судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».)

Таким чином, єдиною підставою для застосування примусового приводу до боржника в розумінні Закону є не з'явлення останнього за викликом державного виконавця.

При цьому, законодавець не пов'язує застосування указаного заходу з виключними обставинами.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що заявником не надано доказів отримання боржником відповідного виклику, оскільки в силу положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», виклики направляються на адресу боржника простою кореспонденцією.

Отже, враховуючи, що судове рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_3 не виконується останнім протягом тривалого часу, а на виклики державного виконавця він не реагує, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до боржника примусовий привід до органів ДВС.

Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука Костянтина Петровича задовольнити.

Скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року та постановити нову ухвалу наступного змісту.

Подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука Костянтина Петровича задовольнити.

Застосувати до боржника(ВП №17294953) - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, примусовий привід до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 110.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 на користь Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, , сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді