Справа № 136/1816/18
провадження № 2/136/721/18
РІШЕННЯ

іменем України

"30" листопада 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенко Д.Т.

секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому вона просить суд стягнути на її користь із відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 19.09.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Копії документів направлено відповідачеві за адресою зареєстрованого місця проживання, однак за відомостями Укрпошти документи не вручені за закінченням терміну зберігання.

08.11.2018 в адресу суду надійшла заява відповідача, у якій він просив суд надати можливість для ознайомлення з матеріалами справи.

23.11.2018 відповідачем було подано відзив, тобто в межах визначеного судом строку на його подачу, відповідно до якого він позов визнав частково, просив суд присудити із нього на користь позивача аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вказуючи, що він перебивається тимчасовими заробітками, проживає з матір'ю похилого віку, яка часто хворіє, тому змушений доглядати за нею, отож у більшому розмірі сплачувати аліменти він не спроможний. Крім цього, вказував у відзиві, що він добровільно надає допомогу на утримання дитини, тому просив урахувати витрачені ним кошти на утримання дитини з того часу як був поданий позов, так як він має борги за останні витрати на дитячі речі їх спільної із позивачем дитини.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідач не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 (а.с.3).

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку останній їх не надає.

Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України).

Дитина ОСОБА_3, 2015 року народження проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 в с. Струтинка, Липовецького району, в підтвердження чому є довідка органу місцевого самоврядування (а.с.4).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України.

Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач у відзиві вказував, що він перебивається тимчасовими заробітками, проживає з матір'ю похилого віку, яка часто хворіє, тому змушений доглядати за нею, добровільно надає допомогу на утримання дитини, має борги за останні витрати на дитячі речі їх спільної із позивачем дитини.

Відповідно до ст.12 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені відповідачем у відзиві обставини щодо його незадовільного матеріального становища через відсутність офіційного місця роботи, наявності матері похилого віку та витрат понесених на утримання їх із позивачем неповнолітньої дитини по даний час, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами.

За встановлених в ході судового розгляду обставин, з урахуванням рівного обов'язку батьків щодо утримання дитини, обставин передбачених ст.182 СК України, а також виключного прав того з батьків разом з яким проживає дитина на вибір способу присудження аліментів у вигляді твердої грошової суми чи частки, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати утримання своїй дитині у частці від його заробітку доходу, яка має складати ? частку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів у відсотках, як того вимагав відповідач не є способом присудження аліментів, який передбачено законодавством.

Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Ураховуючи те, що при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд присуджує його з відповідача.

Керуючись ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 180-184, 191 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 2, 12, 13, 259, 263, 268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, поштовий індекс 22550; РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 поштовий індекс 21100; РНОКПП - НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову - 05.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири грн. 80 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко