Справа №461/7137/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Скаба В.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 7594,75 грн., мотивуючи тим, що відповідач, проживаючи в квартирі №12А в будинку №30 по вул. Шептицьких в м. Львові, в період з 01.03.2017 року по 01.09.2018 року не сплачує витрати за послуги з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого, виникла заборгованість в сумі 7594,75 грн. Попередження про необхідність погашення зазначеного боргу відповідач ігнорує.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав викладених у ньому. Просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не заперечила, вказала, що заборгованість погасить при наявності коштів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі №12А в будинку №30 на вул. Шептицьких в м. Львові /а.с. 4/.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, проживаючи в квартирі №12А в будинку №30 на вул. Шептицьких в м. Львові, в період з 01.03.2017 року по 01.09.2018 року не сплачувала витрати за послуги з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого станом на 01.09.2018 року виникла заборгованість в сумі 7594,75 грн., чого відповідач в судовому засіданні не заперечила.

Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с.5/.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно зі ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Частиною 3 ст. 16 цього Закону, визначено принцип безперебійного надання споживачу послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення.

У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. ст. 67,68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Встановлено, що позивач надає, а відповідач споживає послуги водопостачання та водовідведення.

Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем в ході розгляду справи на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують факт надання відповідачу житлово-комунальних послуг, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Водночас, відповідач в судовому засіданні позов не заперечив.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, оскільки у відповідача наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги, а тому позов слід задоволити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (особовий рахунок НОМЕР_1) 7594 (сім тисяч пятсот девяносто чотири) гривні 75 копійок заборгованості та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок витрат понесених на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 07.12.2018 року.