Справа №639/6381/17
Провадження №2/639/386/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Тіщенко А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі ПАТ «Укрсоцбанк») з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 421030, 52 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 10777657 грн. 14 коп. та стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 161 664 грн. 86 коп.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 13.10.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №805/6/18/8-135 (надалі Генеральний договір), згідно з яким встановлено загальний ліміт кредитування в сумі 1 200 000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 24% річних в гривні, 16% річних в доларах США, Євро та російських рублях та з кінцевим терміном погашення заборгованості 12.10.2018 року.

Відповідно до умов Генерального договору 13.10.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та фізичною особою ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2 до Генерального договору, згідно з якою банком надано ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 902 425, 00 доларів США зі сплатою 16% річних, з графіком погашення щомісячно рівними частинами та з кінцевим строком погашення 12.10.2018 року, що підтверджується відповідними заявами на перерахування кредитних коштів та на видачу готівки і свідчить про виконання в повному обсязі ПАТ «Укрсоцбанк» зобовязання відповідно до умов Генерального договору.

В позові зазначено, що починаючи з листопада 2008 року відповідач порушує умови Генерального договору (п.п.3.3.5., 3.3.9.), своєчасно не сплачує суми заборгованості за кредитом, відсотками у розмірах, передбачених Генеральним договором.

У звязку з цим рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.02.2011 року з ОСОБА_3 стягнуто суму заборгованості за Генеральним договором, зокрема, за додатковою угодою №2 в сумі 866 191, 47 доларів США заборгованості за кредитом та 33 597, 99 доларів США заборгованості за процентами, що в еквіваленті становила 9615431, 86 гривень за офіційним курсом НБУ станом на момент винесення зазначеного рішення суду.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 продовжує порушувати умови Генерального договору, а також не виконує вищезазначене рішення третейського суду, з виконання якого триває виконавче провадження. Таким чином, заборгованість ОСОБА_3 за Генеральним договором станом на 31.07.2017 року становить 2 625 307, 02 доларів США.

Враховуючи наведене та посилаючись на відповідні пункти Додаткової угоди №2, а також норми ЦК України представник позивача зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, тому з моменту отримання зазначеного рішення третейського суду відповідно до умов Генерального договору за період з 16.08.2014 року по 15.08.2017 року нараховано проценти на існуючу заборгованість за кредитом в розмірі 421 030, 52 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 16.08.2017 року складає 10777657 грн. 14 коп. і яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2017 року відкрито справдження у справі, призначено судове засідання на 22.11.2017 року, яке відкладено через неявку відповідача.

В судове засідання 12.12.2017 року зявився відповідач ОСОБА_3 та його представник, заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та позовом, який не отримано відповідачем, оголошена перерва в судовому засіданні.

15.12.2017 року набув чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року і п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу.

Представником відповідача адвокатом ОСОБА_2 подано клопотання про застосування строків позовної давності до суми нарахованих процентів за період з 16.08.2014 року до 26.10.2014 року. Крім того представником відповідача подані клопотання про витребування доказів, які задоволені ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2018 року, від 13.02.2018 року та від 26.04.2018 року, на виконання яких суду надані відповідні документи. Судом також задоволені клопотання учасників справи про долучення доказів.

Також представником відповідача надано відзив на позов (т.2 а.с.6-9), а представником позивача відповідь на відзив з посиланнями на судову практику (т.2 а.с.16-18).

Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала вступне слово з посиланням на обставини, викладені у письмових поясненнях та запереченнях на відзив з посиланням на судову практику.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував в повному обсязі і підтримав пояснення та вступне слово його представника адвоката ОСОБА_2, яка посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, просила в його задоволення відмовити, а у разі задоволення застосувати строк позовної давності, про що раніше подано клопотання.

Дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 13 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №805/6/18/8-135 від 13.08.2008 року, згідно якого встановлено загальний ліміт кредитування в сумі 1 200 000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 24% річних в гривні, 16% річних в доларах США, Євро та російських рублях та з кінцевим терміном погашення заборгованості 12.10.2018 року.(а.с.5-11).

Відповідно до умов Генерального договору, того ж дня, 13 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та фізичною особою ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2 до Генерального договору, згідно якої банком надано ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 902 425, 00 доларів США зі сплатою 16% річних, з графіком погашення щомісячно рівними частинами та з кінцевим строком погашення 12.10.2018 року. (а.с 12-17).

Згідно з п. 1.1 додаткової угоди №2 Генерального договору, погашення суми кредиту та нарахованих відсотків має відбуватися шляхом сплати щомісячних платежів, починаючи з листопада 2008 року, не пізніше 13 (тринадцятого) числа кожного місяця рівними частинами в сумі15 236, 00 (п'ятнадцять тисяч двісті тридцять шість) доларів США, а останній платіж має бути здійснений 12.10.2018 року у розмірі 15 323,42 (п'ятнадцять тисяч триста двадцять три) долари 42 центи США.

Відповідно до пункту 1.2 додаткової угоди №2 Генерального договору, кредит надається Позичальникові на поточні потреби.

Згідно з п. 2.1 додаткової угоди №2 Генерального договору, видача кредиту на цілі, зазначені в п.1.2 цього Договору, проводиться шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку №0391 в ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок Позичальника №0390 в ХОФ АКБ «Укрсоцбанк», відкритий у валюті Кредиту, на підставі письмової заяви Позичальника.

Як вбачається із Заяви на видачу готівки №1 від 14.10.2008 року та 15.10.2008 року ОСОБА_3 отримав від банку спочатку100 000,00 доларів США, а 15.10.2008 року - 802 425,00 доларів США (а.с. 20).

Відповідно до п. 1.1 та п.1.1.1 додаткової угоди №2 Генерального договору, ОСОБА_3 зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних в гривні,16% річних в доларах США, Євро та російських рублях та повернути кредит до 12.10.2018 року.

Починаючи з листопада 2008 року відповідач почав порушувати умови Генерального договору, своєчасно не сплачував суми заборгованості за кредитом та відсотки у розмірах, передбачених Генеральним договором, що визнано відповідачем в судовому засіданні.

26.10.2009 року, 23.11.2009 року ОСОБА_3 ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» направлено листи претензії, якими повідомлено, що відповідно до п.1.1.1. Додаткової угоди №1 (що укладена з ФОП ОСОБА_3) та Додаткової угоди №2 до Генерального Договору про надання кредитних послуг №805/6/18/8-135 від 13.10.2008 року повернення кредитної заборгованості здійснюється до 13 числа кожного місяця згідно графіка. Станом на 26.10.2009 року відповідачем порушені строки повернення кредитної заборгованості. Загальна строкова заборгованість по кредиту на поточний момент складає 1147129, 53 доларів США (т.2 а.с.41-42).

Відповідно до п.п. 3.2.6.2. Додаткової угоди №2 Кредитор має право у разі невиконання Позичальником своїх зобовязань за договором вимагати від Позичальника дострокового виконання ним всіх своїх обовязків протягом 30 календарних дні від дня вручення позичальнику письмової вимоги Кредитора про повернення Кредиту, сплати відсотків, комісій, а також можливої неустойки, а п.п. 3.3.5., 3.3.8., 3.3.9. Генерального договору та п.п. 3.3.5., 3.3.6., 3.3.7., 3.3.15., додаткової угоди №2 передбачено обовязок позичальника своєчасно виконувати зобовязання з погашення кредиту, відсотків, можливої неустойки та, у разі отримання, виконати таку вимогу Кредитора.

25.01.2010 року ОСОБА_3 ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» направлено лист претензію, яким, зокрема, повідомлено що станом на 23.12.2009 року відповідно до Генерального договору про надання кредитних послуг загальна заборгованість за кредитом складає 7 178042, 64 грн., а саме: за кредитом 6903 546, 02, за відсотками 267775, 98 грн., пеня 6720, 64 грн. і зазначено, що відповідно до умов Генерального договору про надання кредитних послуг (п.п.3.2.6.) у випадку порушення позичальником своїх зобовязань за будь-якою діючою Додатковою угодою або за самим договором кредитор направляє позичальнику вимогу про усунення такого порушення протягом 30 календарних днів від дати його виникнення, а також повідомлення про зупинення кредитування позичальника та усунення порушення у зазначений строк. У випадку не усунення Позичальником порушення у визначений строк, кредитор має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору, що має наслідком повернення позичальником кредитних коштів, наданих за всіма діючими Додатковими угодами, нарахованих до сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, після чого цей договір вважається розірваним (а.с. 43)

Відповідно до рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.02.2011 року у справі №311/10 з ОСОБА_3 стягнуто суму заборгованості за Генеральним договором, зокрема за додатковою угодою №2 в сумі 866 191, 47 доларів США заборгованості за кредитом та 33 597, 99 доларів США заборгованості за процентами, що в еквіваленті становила 9 615 431, 86 гривень за офіційним курсом НБУ станом на момент винесення зазначеного рішення суду(а.с.25-28).

Позивачем зазначено, що станом на день звернення до суду з даним позовом ОСОБА_3 не виконує зазначене рішення суду, з виконання якого триває виконавче провадження.(а.с. 30-34).

З моменту отримання зазначеного рішення суду банком, відповідно до умов Генерального договору, за період з 16.08.2014 року по 15.08.2017 року було нараховано проценти на існуючу заборгованість за кредитом в розмірі 421 030, 52 доларів США, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками а загальному розмірі 282 659, 98 доларів США (а.с. 21-22).

01.09.2017 року відповідачу направлялась вимога про погашення боргу за нарахованими відсотками за період 16.08.2014 року по 15.08.2017 року за договором кредиту, зазначена вимога отримана позичальником 21.09.2017 року. (а.с. 24)

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Приписи ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв діалогового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів норм ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Генерального договору та додаткової угоди № 2 до нього, кінцевим строком погашення кредиту визначено 12.10.2018 року.

Позивач, керуючись ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.п. 3.2.6. Додаткової Угоди № 2 до Генерального договору, звернувся до відповідача з вимогою (лист-претензія від 25.01.2010 року) про погашення всієї заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 27.01.2016 року у справі № 6-771цс15, та правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 14.02.2018 року у справі №564/2199/15-ц.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.03.2014 року у справі №1195/13 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 286749,21 доларів США заборгованості за кредитом та 203098,53 доларів США заборгованості за процентами та штрафних санкцій.

З моменту ухвалення вказаного рішення, яке знаходиться на примусовому виконанні, правовідносини сторін врегульовані спеціальним Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, після стягнення в судовому порядку з відповідача всієї заборгованості за кредитом позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за договором позики та має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно положень ст. 625 ЦК України в межах строку позовної давності.

Щодо посилань представника позивача на правові позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 21.09.2016 року у справі №6-1252цс16, такі доводи не можуть враховуватися судом при розгляді справи даної справи, оскільки ці справи містять різні обставини.

Так, у справі № 6-1252цс16 Верховний Суд України зазначено що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Оскільки судове рішення від 30 березня 2011 року про стягнення кредитної заборгованості з боржника останній виконав 17 жовтня 2013 року, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та пунктів 3.5, 9.1 кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення. Таким чином, Верховний Суд України, роблячи висновок у справі № 6-1252цс16 про наявність підстав для стягнення процентів за користування кредитними коштами, послався на умови кредитного договору (п.3.5, 9.1), за якими кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання судового рішення.

В даному випадку Генеральний договір та додаткова угода № 2 до нього положень про право ПАТ «Укрсоцбанк» на стягнення процентів за користування кредитними коштами до дня повернення кредиту не містить.

Пунктом 2.6. Генерального договору встановлено, що нарахування процентів за користування Кредитом (траншами кредиту), здійснюється Кредитором у валюті наданого Кредиту за методом «факт/360», де «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а «360» - умовна кількість днів у році з наступною періодичність: 2.6.1. при погашенні кредиту ануїтетними платежами - двічі на місяць (за винятком місяців, в яких надається та повністю погашається кредит): в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця та в день, на який припадає сплата ануїтетного платежу в рахунок погашення кредиту та процентів, згідно з графіком погашення, передбаченим відповідною Додатковою Угодою.

На теперішній час, направивши відповідачу письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості та звернувшись до третейського суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 (в т.ч. як ФО-П) заборгованості, ПАТ «Укрсоцбанк» змінив строк виконання кредитного договору та припинив взаємовідносини сторін. Сума заборгованості за кредитом та відсотками вже стягнута позивачем іншим судовим рішенням.

З урахуванням викладеного, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 року не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки фактичні обставини зазначених справ не є тотожними.

Аналогічно не підлягає застосуванню в даному випадку правова позиція ВСУ, викладена 21.09.2016 року у справі №6-2739цс15, на яку також посилається представник позивача, оскільки підставою для таких висновків суду безпосередньо став зміст кредитного договору, який містить положення про зобов'язання боржника сплачувати винагороду банку у випадку невиконання зобов'язань за договором.

При цьому, правова позиція, викладена у Висновках Верховного Суду України, повністю підтверджує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц про те, що після прийняття рішення про стягнення суми боргу, кредитор може заявити до відшкодування суми, що передбачені ст. 625 ЦК України - індекс інфляції та 3% річних.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача суперечать змісту кредитного договору та нормам чинного законодавства, а також дослідженим у справі доказам, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, згідно з п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, враховуючи, що в даному випадку не встановлено порушення прав позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності за клопотанням представника відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд на підставі ст. 141 ЦПК України покладає судові витрати на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 553, 554, 546-552, 610-612, 625, 1048-1054, 1056-1 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», код:00039019, адреса: м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29

Відповідач:ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МК №739055, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 16.01.1998 року, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 61019, м. Харків, в-д. ЗалізничнийАДРЕСА_1.

Повне рішення складено 26.06.2018 року.

Суддя Н.В. Баркова