АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/380/17 22-ц/774/513/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 213/380/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк"

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 року, яке постановлено суддею Кащук Д.А. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, третя особа ТОВ «ЕКВІМ» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, 08.11.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" було укладено договір № 089-МКОВ про надання овердрафт-мікро кредиту.

Відповідно до укладеного договору позивач надав кредит у розмірі 100000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту, передбаченими умовами договору.

У забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 089-МКОВ/1 від 08.11.2007 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" зобов'язання за договором належним чином не виконувало, у зв'язку із чим, рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08.11.2012 року з третьої особи та відповідача було стягнуто солідарно заборгованість за вищезазначеним договором у розмірі 297732,14 грн.

Після дати стягнення заборгованості на підставі судового рішення утворилася заборгованість у виді процентів та пені. Договір належним чином позичальником не виконується, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2, як поручителя, заборгованість по процентами за користування кредитом лише частково у розмірі 106000 грн та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зауважує на тому, що договір поруки було укладено з додержанням вимог чинного законодавства, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й позичальник, строком дії договору, відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Крім того апелянт зауважує на тому, що суд першої інстанції застосував строки позовної давності до спірних правовідносин за власною ініціативою, що суперечить вимогам ч.3,4 ст.267 ЦК України.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" було укладено договір № 089-МКОВ про надання овердрафт-мікро кредиту.

Відповідно до укладеного договору банк, за наявності вільних грошових ресурсів, зобов'язався здійснити «овердрафт-мікро» обслуговування клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта № НОМЕР_1, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому виникає дебетове сальдо. Кредит надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті процентів та винагороди в обумовлені договором строки. На момент підписання договору ліміт складає 100000 грн.

Відповідно до п. 1.4. проведення платежів клієнта в установленому договором порядку здійснюється банком в строк до 08.11.2008 року. Відповідно до п. 2.2.5. договору клієнт зобов'язаний здійснити повне погашення кредиту не пізніше строку, встановленого п. 1.4, 2.3.4. договору.

Відповідно до п. 3.1. договору за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закриті банківського дня клієнт сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом і встановлений в додатку № 1 до договору.

Згідно з п. 3.2. договору - при порушенні клієнтом будь-якого зобов'язання з погашення кредиту - клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 42% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що договір діє до повного виконання зобов'язання сторонами договору (а. с. 14-16).

08.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 089-МКОВ/1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4 договору боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 16 договору - предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" зобов'язань за кредитним договором від 08.11.2007 року № 089-МКОВ. за яким боржник зобов'язався повернути кредит, наданий у вигляді овердрафт-мікрокредит у сумі 100000 грн на строк з 08.11.2007 року по 08.11.2008 року включно.

Відповідно до п. 11 договір діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором. Пунктом 12. договору передбачено, що порука припиняється після спливу п'яти років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором (а. с. 26).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувало, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08.11.2012 року з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за договором № 089-МКОВ від 08.11.2007 року про надання овердрафт-мікро кредиту у розмірі 297732,14 грн, у тому числі стягнуто заборгованість по процентам у розмірі 120663,70 грн. Рішення набрало законної сили 20.11.2012 року (а. с. 25).

30.12.2015 року позивач надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ" та ОСОБА_2 повідомлення від 28.12.2015 року № 30.1.0.0/2-71108KRKRO004 з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 089-МКОВ від 08.11.2007 року у розмірі 420593,07 грн (а. с. 27, 28-29).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 21.12.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 736746,91 грн, з яких: 187439,73 грн - заборгованість за процентами; 549307,18 грн - нарахована пеня. Зазначено, що до стягнення заборгованості за процентами лише в сумі - 106000 грн. (а. с. 42-48).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки № 089-МКОВ/1 від 08.11.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», є припиненим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

При застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи, за кредитним договором № 089-МКОВ від 08.11.2007 року, який укладено між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВІМ", строк виконання зобов'язання чітко визначений датою - до 08.11.2008 року. Договором поруки № 089-МКОВ/1 від 08.11.2007 року, який укладено між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 , передбачено, що порука припиняється після спливу п'яти років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором.

За таких обставин, право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту виникло у позивача з 09.11.2008 року протягом наступних п'яти років, тобто - до 09.11.2013 року.

З позовом до суду позивач звернувся 03 лютого 2017 року, що свідчить про те, що договір поруки № 089-МКОВ/1 від 08.11.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», є припиненим.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що договір поруки було укладено з додержанням вимог чинного законодавства, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й позичальник, строком дії договору, відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору, оскільки, в даному випадку не оспорюється додержання сторонами вимог чинного законодавства при укладенні договору поруки, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Вказаний висновок відповідає висновку, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у аналогічній справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції застосував строки позовної давності до спірних правовідносин за власною ініціативою, що суперечить вимогам ч.3,4 ст.267 ЦК України, оскільки строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: