Справа № 200/8680/16-ц
Провадження № 2/200/3008/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 травня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансфер» про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2016 року позивач ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1, ТОВ «Автотрансфер» про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позову посилається на те, що 10 листопада 2013 року з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Власником автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1 є ТОВ «Автотрансфер», з яким ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який належить останньому на праві власності. Відповідно до висновку експерта розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб складає 24695,80 грн. Позивач виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 20579,83 грн., виходячи з розрахунку 24695,80 грн. 4115,97 грн. (20% ПДВ), а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500 грн., а всього 21079,83 грн. Крім того, позивач сплатив послуги аварійного комісара у розмірі 100,00 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21179,83 грн., та судовий збір.

Розгляд справи призначався судом на 01.03.2018 року.

Відповідачі в судове засідання, призначене на 01.03.2018 року, не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансфер» про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

10 листопада 2013 року о 23-30 години у м. Дніпропетровськ на перехресті вул. Макарова та вул. Титова водій ОСОБА_1, керуючи мікроавтобусом «Фольксваген LТ3» д/з АЕ 9508 АА, виконуючи поворот ліворуч, не дав дороги автомобілю НОМЕР_3, який слідував у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті цієї дорожньо-транспортної події спричинені закономірні пошкодження цих транспортних засобів.

ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року по справі № 200/17118/13-п.

Вказана постанова суду набрала законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Вартість матеріального збитку, спричиненого автомобілю НОМЕР_3 складає 24695,80 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що підтверджується висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 74/11/13 від 08 грудня 2013 року.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону).

Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

На момент ДТП керований відповідачем ОСОБА_1 «Фольксваген LТ3» д/з АЕ 9508 АА, не був забезпечений чинним договором (полісом) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується довідкою № 1 від 04.03.2014 року МТСБУ. Доказів протилежного відповідач не надав.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

В звязку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та з урахуванням обовязкового ліміту ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України здійснило власникові автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування в розмірі 21079,83 грн. що підтверджується наказом № 1356 від 06.03.2014 року, та платіжним дорученням № 1/1-22219 від 11.03.2014 року.

Крім того, позивачем також було сплачено за послуги аварійного комісара 100 грн., що підтверджується рахунком № 7764 від 23 грудня 2013 року, актом виконаних робіт № 7764 та платіжним дорученням № 86 від 14.01.2014 року.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. 41.1.ст. 41 вищезазначеного Закону).

При визначенні обгрунтованості позовних вимог щодо солідарного стягнення суми з ОСОБА_1 та ТОВ «Автотрансфер» судом враховано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

За умовами ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкодуу, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, перебуває із цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах і шкоду така особа заподіяла у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча й виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 під час розгляду справи №6-229цс14.

Згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його доводів, що відповідач ОСОБА_1 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Автотрансфер», а також не надано доказів, що власником автомобіля, яким керував ОСОБА_1, є ТОВ «Автотрансфер». Довідка № 1 від 04.03.2014 року таким доказом не є, оскільки відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги, предявлені до відповідача ТОВ «Автотрансфер», необгрунтованими.

Поряд з цим, на думку суду, з матеріалів справи вбачається достатньо доказів на підтвердження тієї обставини, що винуватцем ДТП є ОСОБА_1, в звязку з чим позовні вимоги, предявлені до нього, є обгрунтованими.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розміру витрат, здійснених позивачем, а також не надано доказів, що ним було сплачено ці кошти.

Отже, сума, що підлягає стягненню, становить 21179,83 грн.

Позивач звертався до відповідача ОСОБА_1 про компенсацію витрат, але відповіді на нього не отримав.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1, як особа, що спричинила завдання збитків та не застрахувала цивільно-правову відповідальність, зобов'язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу шкоду, завдану власнику пошкодженого під час ДТП автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансфер» про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21179,83 грн. (двадцять одна тисяча сто сімдесят девять гривень 83 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску