Справа № 461/925/18 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/15/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Городецької Л.М. від 02 липня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Галицький відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2018 року позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 50, ), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (АДРЕСА_2), Галицький відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (м.Львів, пр.В.Чорновола, 39) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича від 08.11.2017 року, зареєстрований в реєстрі за номером 18995, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 53934,73 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 судового збору.

Дане рішення оскаржило АТ КБ «Приватбанк».

В своїй апеляційній скарзі просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити. Стягнути з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати. Вважають рішення незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та не відповідності висновків суду обставинам справи. Зазначають, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача. Вказують на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім цього, зазначають, що позивачу направлялась вимога про необхідність виконання зобов'язань, про що не заперечувалось позивачем, та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але позивач не висловив своєї незгоди та проігнорував повідомлення, заперечень щодо наявної кредитної заборгованості або її сплати не надав. Вказують на те, що позивачем не доведено факту належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором та не надано відповідного розрахунку суми заборгованості, яким частково, або повністю спростований розрахунок Банку. Судом не зазначено в чому полягає спірність заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді (заперечення) на відзив, додаткових пояснень позивача в особі представника до позовної заяви, апеляційної скарги, а також відзиву на неї, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ч.1 ст. 1, ст.ст. 87, 88, 50, 87, п.19 ст. 34 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», підпункт 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядок вчинення нотаріальних дій, правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та задовольняючи позов, - виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору б/н від 25.10.2010 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 52134,73 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13114,50 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 34316,92 грн., заборгованість із пені та комісії у розмірі 1744,51 грн., заборгованість по штрафах (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2458,80 грн. До заяви відповідачем додано: кредитний договір, засвідчену виписку з особового рахунку боржника, вимогу про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку. 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18995 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 52134,73 грн. з 25.10.2010 року по 10.10.2017 року. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Вивченням судом матеріалів справи щодо вчинення спірного нотаріального напису встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Так, нотаріусом не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було з'ясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Крім того, той факт, що сума заборгованості не була безспірною на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису встановлено судом шляхом дослідження у судовому засіданні матеріалів цивільної справи №461/424/17 (Провадження №2/461/578/17) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором б/н від 25.10.2010 року. Зокрема, встановлено, що із вказаним вище позовом банк звернувся до Галицького районного суду м.Львова із позовною заявою 16 січня 2017 року. Представником відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 було подано письмові заперечення з приводу позовних вимог банку. Однак, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 20 вересня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду у зв'язку із неявкою позивача. В подальшому, спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 08 листопада 2017 року, тобто після існування вказаних вище обставин. Однак, банк не повідомив про це нотаріуса, а останній не вжив усіх заходів щодо перевірки усіх фактичних обставин справи, які свідчать про спір між сторонами щодо суми заборгованості. Також, нотаріусом не було взято до уваги, що за умовами договору б/н кінцевим терміном повернення кредиту є строк дії картки, який у даному випадку становив два роки, тобто до 2012 року. Однак, виконавчий напис вчинено у 2017 році, тобто після спливу більше як трьох років виникнення права вимоги. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості та всупереч умові, що з дня виникнення права вимоги мало минуло не більше трьох років.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення - немає.

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (в процесі розгляду справи відповідач змінив назву на АТ КБ «Приватбанк»), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Галицький ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області, у якому просила суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Швеця Руслана Олеговича №18995 від 08.11.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 53934,73 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову стверджує, що вона не укладала кредитного договору із банком; їй невідомо про походження нарахованої заборгованості; період за який така нарахована та про штрафні санкції. На її думку, нотаріус не перевірив безспірності вимоги про стягнення заборгованості та всупереч вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України №296/5 від 22.02.2012 року, - видав виконавчий лист. Крім того, стверджує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строки позовної давності по сумі кредиту, щодо якої вчинено виконавчий напис нотаріуса, адже із дня укладення договору до дати винесення спірного виконавчого напису минуло сім років. Таким чином, виконавчий напис приватного нотаріуса Швеця Р.О. №18995 від 08.11.2017 року є таким, що вчинений із грубим порушенням норм чинного законодавства, вчинений щодо заборгованості яка не є безспірною, вчинений щодо заборгованості, якої не існує, поза межами строків позовної давності.

Із правової позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 5.07.2017 року на яку правильно посилався суд першої інстанції, вбачається таке:

« З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів».

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось і не спростовано - 8.11.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 52134,73 грн. заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору №б/н від 25.10.2010 року, за період з 25.10.2010 року по 10.10.2017 року.

Як, також, встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано, - станом на час вчинення виконавчого напису була чинною ухвала суду від 20.09.2017 року у справі №461/424/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.10.2010 року про залишення позову без розгляду. Провадження у вказаній справі відкрито 18.01.2017 року. Також, у вказаній справі відповідач заперечувала стосовно стягнення боргу, про що подала письмові заперечення із рядом документів на їх підтвердження.

З наведеного вбачається, що стосовно стягнення заборгованості виник судовий спір задовго до вчинення виконавчого напису, який судом остаточно вирішений не був у зв'язку із залишенням позову без розгляду.

Крім цього, як вбачається із долучених нотаріусом до матеріалів справи копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, - Банком нотаріусу не було надано копії кредитного договору, заборгованість у зв'язку із невиконанням якого було запропоновано стягнути за виконавчим написом. І, відповідно, нотаріусом було вчинено виконавчий напис без отримання переліку всіх необхідних документів, згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що затверджений Постановою кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Так, як вбачається із долучених нотаріусом до матеріалів справи копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис Банком нотаріусу було надано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 85). Із змісту такої вбачається, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг, що, зокрема, містить і елементи кредитного договору, про стягнення заборгованості за яким звернувся Банк. Однак, ні Пам'ятки клієнта, ні Умов, ні Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що є невід'ємною частиною крединого договору нотаріусу подано не було. Тому слід вважати, що кредитного договору вцілому нотаріусу не подано.

Зважаючи на вказане, а саме наявність між сторонами спору стосовно заборгованості, про стягнення якої вчинено виконавчий напис, про що свідчить факт наявності спору у суді, а також звернення Банку з вимогою про стягнення суми заборгованості за період, що виходить за межі трирічного строку позовної даності (з 25.10.2010 року по 10.10.2017 року), а також вчинення виконавчого напису без отримання всіх передбачених законом документів, на підставі яких такий може бути вчинений, - судом першої інстанції підставно задоволено позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що відповідає вимогам закону, на норми якого правильно посилався суд першої інстанції, що додаткового дублювання у рішення суду апеляційної інстанції не потребує. Крім цього, судом першої інстанції правильно враховано і практику Верховного Суду України у такій категорії спорів. Додатково про правильність висновків суду першої інстанції свідчить і правова позиція Верховного Суду України у справі №6-141цс14 від 11.03.2015 року.

Що стосується посилання банку на правову позицію Верховного Суду України у справі №158цс15 від 20.05.2015 року, то така жодним чином висновків суду першої інстанції та згаданих правових позицій Верховного Суду України не спростовує та така протлумачена відповідачем помилково на власну користь.

Тому доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити, залишивши оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 6.12.2018 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра