Провадження № 2/761/158/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання договору частково недійсним, визнання дій неправомірними та заборону вчиняти дії,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Кредитні ініціативи», про визнання договору частково недійсним, визнання дій неправомірними та заборону вчиняти дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.01.2008 року між ним та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (Закрите акціонерне товариство), правонаступником якого відповідач, був укладений кредитний договір № 30, за яким позивач отримав кредит в розмірі 200000,00 грн. строком до 20.01.2011 року зі сплатою 15,0 % річних. 17.12.2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Промінвестбанк» зобов'язався передати ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до позичальників, іпотекодавців за кредитними договорами та договорами іпотеки, в тому числі і за кредитним договором, що укладений з позивачем. Посилаючись на те, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не мало законних підстав для відступлення права грошової вимоги за його кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки це суперечить підпункту «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА, яка чинна для України з 01.07.2007 року та п.п.2 п.1 Розпорядження Держфінпослуг № 231 від 03.04.2009 року, яке на момент укладення договору було чинним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 24.10.2015 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою від 17.11.2017 року справа прийнята суддею Савицьким О.А до свого провадження.

Ухвалою від 15.02.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення сторони позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 21.01.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (Закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 30, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 200000,00 грн. строком до 20.01.2011 року зі сплатою 15,0 % річних за користування кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Бродівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого внаслідок передачі кредитного портфеля новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників та заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення.

За умовами даного договору до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 30 від 21.01.2008 року, укладеним з ОСОБА_1

При цьому, судом встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» внесене до Державного реєстру фінансових установ 22.09.2008 року та отримало свідоцтво ФК № 214 про реєстрацію фінансової установи.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

У відповідності до положень статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивач у позовній заяві та додаткових поясненнях посилається та те, що під час підписання оспорюваного договору було порушено підпункт «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА та п.п.2 п.1 Розпорядження Держфінпослуг № 231 від 03.04.2009 року, яке на момент укладення договору було чинним.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

При цьому, поняття відступлення права вимоги (цесії) є відмінним від поняття факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» по своїй суті є договором відступлення права вимоги (цесії). Договору факторингу між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не укладалося.

Крім того, відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг визначено, що «договір факторингу» означає договір, укладений між однією стороною (позичальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого, зокрема, постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання. Для особистого, сімейного або домашнього використання товари можуть придбавати лише фізичні особи.

Зазначена Конвенція УНІДРУА про міжнародний факторинг поширюється на випадки, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав. ЦК України не містить заборони відступлення кредитором права вимоги за кредитним договором іншій особі до фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності. Позивач не довів, що договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року в оскаржуваній частині є таким, що порушує публічний порядок: був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ст. 228 ЦК України).

Водночас, враховуючи, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» фактично укладено саме договір відступлення права вимоги (цесії), а не факторингу, тому посилання позивача щодо порушення вимог розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, на яке він посилається є безпідставними.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомлявся про відступлення права вимоги згідно з п.5.3.4 кредитного договору шляхом направлення на його адресу відповідного письмового повідомлення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Як роз'яснено в пункті 8 зазначеної Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» під час укладення оспорюваного договору було дотримано вимог цивільного законодавства щодо змісту та форми вчинених правочинів, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором, а доводи позивача про визнання оспорюваного правочину недійсним, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд вважає позов у частині вимог про визнання договору частково недійсним договору про відступлення права вимоги, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки посилання позивача на розголошення персональних даних та банківської таємниці не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з тим, що інформація/персональні дані щодо позивача були передані новому кредитору на підставі ч.1 ст. 517 ЦК України та ч.3 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до ст. 47 цього Закону, а тому суд не вбачає правових підстав також і для задоволення позову в даній частині вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання договору частково недійсним, визнання дій неправомірними та заборону вчиняти дії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: