ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/934/18 Справа № 210/5684/17 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/5684/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,

відповідач - Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року, яке ухвалено суддею Ступаком С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі - КПТМ «Криворіжтепломережа») про зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною, та встановлено опіку і призначено позивача ОСОБА_3 її опікуном.

22 серпня 2014 року ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_4, однак Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року судом було визнано вказаний договір недійсним, рішення суду набрало законної сили 18 жовтня 2017 року.

06 листопада 2017 року ОСОБА_2 зареєструвалася в квартирі АДРЕСА_2, як новий власник. Після поновлення права власності на квартиру позивач постала перед фактом заборгованості попереднього власника зазначеної квартири за послуги теплопостачання.

Просила суд зобов'язати КПТМ «Криворіжтепломережа» виключити із суми заборгованості ОСОБА_2 нараховану суму за послуги теплопостачання належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_3 заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період часу з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_2 за послуги з теплопостачання квартири в майбутньому.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, що діючим законодавством не передбачено обов'язок покупця квартири сплачувати борги попередніх власників квартири за отримані раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не передбачено в договорі купівлі-продажу, а тому недієздатна ОСОБА_2 не має сплачувати борги за період, коли вона не була власником квартири. Позивач вказує на те, що такого поняття як «особовий рахунок» не існує та вона не погоджується з висновком суду про те, що списання сум заборгованості є правом, а не обов'язком відповідача, а тому вимоги про списання боргу із особового разунку не можуть бути задоволені у судовому порядку. Також, на думку позивача, судом було порушено норми процесуального права та ухвалено рішення, зміст якого повністю співпадає із відзивом на позов КПТМ «Криворіжтепломережа».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та підтримала доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні та скасуванні рішення суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною та встановлено опіку над нею, призначивши опікуном ОСОБА_1. (а.с. 7-10)

22 серпня 2014 року ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_4, предметом вказаного договору відповідно до п. 1.2 є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за номером 1116. (а.с.11-13)

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року судом було визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, зареєстрований у реєстрі за № 1116, серія та номер НОМЕР_2, НОМЕР_3, посвідчений ОСОБА_5 - державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 недійсним, рішення суду набрало законної сили 18 жовтня 2017 року. (а.с.15-17)

Відповідно до довідки № 340 виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою, значиться заборгованість за квартирою АДРЕСА_6, яка належить на праві власності ОСОБА_2, перед відповідачем КПТМ «Криворіжтепломережа» та складає: вик. лист теплоенергія - 12157,93 грн., послуги за гар води - 407,70, послуги з опалення - 8636,66. (а.с. 22)

В цих рахунках - повідомленнях зазначається прізвище, ім'я та по батькові боржника, а саме ОСОБА_2, з якою договірні відносини не розірвані.

07 вересня 2017 року, 27 вересня 2017 року, 30 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1, діючи як опікун недієздатної ОСОБА_2, зверталася до КПТМ «Криворіжтепломережа» з вимогою провести перерахунок її особового рахунку, та не нараховувати борги попереднього власника (а.с. 18,20,21)

У відповіді від 19.09.2017 року № 690/02/06 КПТМ «Криворіжтепломережа» повідомлено, що позивач має право звернутися до дільниці служби теплозбуту Дзержинського району для укладення договору на реструктуризацію (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості. При цьому, суд дійшов висновку, що позивач, звернувшись до суду з позовом про зобов'язання виключити із заборгованості за житлово-комунальні послуги суму заборгованості попереднього власника квартири, обрала неналежний спосіб захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно п. 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачає ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Вимоги п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Положення п. 6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Власником квартири №24 у будинку 16 по влиці Ціолковського у місті ОСОБА_6 є недієздатна ОСОБА_2, однак у період з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року власником був ОСОБА_4

За вищевказаною адресою (АДРЕСА_4) на ім'я абонента ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

Як вбачається з довідки №50 Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби від 11.12.2017 року, загальна заборгованість за послуги з опалення становить 8 636,66 грн. та 12 157,93 грн. (борг за виконавчими листами), тобто по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість за послуги з опалення у період з 01.03.2003 року по 11.12.2017 року, із яких у період з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року власником квартири був ОСОБА_4, а тому саме на нього, як на споживача житлово-комунальних послуг у цей період законодавством покладено обов'язок з вчинення щомісячних платежів з оплати таких послуг.

Разом з тим, погоджуючись з доводами позивача про те, що ОСОБА_7 не зобов'язана сплачувати заборгованість за послуги з опалення у період з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача виключити заборгованість за опалення, оскільки чинним законодавством не визначено механізму списання боргів за отримані житлово-комнальні послуги.

Так, згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16 липня 1999 року бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об'єкт обліку (квартиру) підприємство відкриває один особовий рахунок, у зв'язку з чим колегією суддів відхиляються доводи позивача про те, що такого поняття як «особовий рахунок» не існує.

Отже, сам факт рахування за певною квартирою суми боргу не свідчить про порушення прав, у даному випадку, позивача.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначала, що наявність заборгованості колишнього власника квартири на особовому рахунку порушує права і інтереси недієздатної ОСОБА_2, яка є власником квартири, але позивачем не доведено, що на час розгляду справи у суді відповідачем порушуються її права, як споживача комунальних послуг.

Лист КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо звернення позивача до дільниці служби тепло збуту Дзержинського району для укладення договору на реструктуризацію не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендацій укласти такий договір та є різновидом пропозиції, яка може бути прийнята або відхилена позивачем, на її розсуд.

Питання про обґрунтованість нарахованої суми оплати за надані послуги встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу, або правомірності дій відповідачів про припинення надання комунальних послуг, при вирішенні якого суд зобов'язаний буде дати оцінку вказаним фактам. Проте, таких позовних вимог, ніхто зі сторін не заявляв. Таким чином, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги що дії відповідача можуть привести до порушення права позивача в майбутньому шляхом стягнення з недієздатної ОСОБА_2 боргу за період з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року, оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягає саме порушене право та не передбачено захист цивільних прав, свобод чи інтересів прав особи від порушень, які можуть мати місце в майбутньому. Дослідивши усі обставини справи, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість цих вимог.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: