Справа №464/2598/18
пр.№ 4-с/464/36/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І.П.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

державного виконавця Карпин В.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові скаргу Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» поданої в інтересах Harrison George (ОСОБА_2), заінтересована особа ОСОБА_3, на дії старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24.04.2018, -

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою у якій просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_4, що полягають у винесенні 24.04.2018 повідомлення №14278 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; повідомлення від 24.04.2018 №14278 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_4 скасувати; зобовязати старшого державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_4 або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби Сихівського ВДВС м.Львів повторно розглянути заяву від 17.04.2018 №04.02/1146 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №464/6255/14-ц виданим 28.12.2017 Сихівським районним судом м.Львова. В обґрунтування скарги покликається на те, що 17.04.2018 за вих. №04.02./1146 державна організація «Українське агенство з авторських та суміжних прав» звернулась із заявою про відкриття виконавчого провадження до Сихівського ВДВС м.Львів. 02.05.2018 на адресу заявника надійшло повідомлення від 24.04.2018 №14278 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, рішення прийнято старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_4 Мотивуючи прийняте рішення державний виконавець посилається на невідповідність виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», вказує на відсутність повної дати народження, що унеможливлює подальшу роботу автоматичної системи виконавчих проваджень. Заявник не погоджується із вказаними твердженнями державного виконавця, вважає, що підстави на які посилається державний виконавець, як на підстави повернення виконавчого документа стягувачу є надуманими та не відповідають нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що прямої вказівки на зазначення у виконавчому документі повної дати народження (числа і місяця) положення Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закон України «Про виконавче провадження» не містять. ОСОБА_1 того, відповідно до абз.2 п.14 Інструкції, державний виконавець не позбавлений можливості встановити дані, які ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення та своєю постановою змінити або доповнити реєстраційні дані в автоматизованій системі, а постанову долучити до матеріалів виконавчого провадження. ОСОБА_1 того, вважає надуманими обставини зазначені державним виконавцем у мотивувальній частині повідомлення зі посиланням на складність роботи із автоматичною системою виконавчих проваджень у звязку із відсутністю повної дати народження боржника. Таким чином, заявник вважає дії щодо винесення такого повідомлення неправомірними, у звязку з чим вказане повідомлення необхідно скасувати та зобовязати державного виконавця повторно розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження.

Представник заявника - Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» у судове засідання не зявився, в скарзі просить розглядати скаргу за його відсутності.

Старший державний виконавець в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, зазначив, що при винесенні 24.04.2018 повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання він керувався виключно вимогами ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак його дії повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду скарги.

Заслухавши пояснення старшого державного виконавця, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» звернулася до Сихівського ВДВС м.Львів із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №464/6255/14-ц від 28.12.2017 виданим Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь Harrison George (ОСОБА_2) на поточний рахунок Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» компенсацію порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 12180 грн.

24 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_4 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування винесеного повідомлення, старший державний виконавець покликається на те, що у виконавчому документі обовязково має бути зазначена дата народження боржника. Відсутність повної дати народження боржника унеможливлює подальшу роботу в АСВП. ОСОБА_1 того, зазначив, що в резолютивній частині виконавчого листа вказано, що кошти слід стягувати із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, натомість у графі «боржник» вказано ОСОБА_3.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень Затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз. 2 п. 14 Інструкції, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції, вказується, при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно- правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи:ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк предявлення рішення до виконання.

Виконання рішення суду є невідємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення права.

Виконавче провадження невідємна умова доступу громадянина до правосуддя, що не має самостійного характеру, оскільки без виконання судових рішень сама судова система не є ефективною.

У справі «Горнсбі проти Греції» [6] Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

ОСОБА_1 цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_1 того, у пункті 3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження може отримувати інформацію, в тому числі конфіденційну. Відповідно до закону державний виконавець може встановити дані, які ідентифікують особу, шляхом безоплатного отримання інформації.

Стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцю триденний строк для повернення виконавчого документу.

Враховуючи наведене, неспроможними є доводи державного виконавця про те, що у резолютивній частині виконавчого листа вказано, що кошти слід стягувати із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, натомість у графі «боржник» вказано ОСОБА_3, і це служить підставою для повернення виконавчого листа, виходячи з наступного.

По-перше, у виконавчому листі однозначно і прямо вказано, що кошти слід стягувати саме із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. Якщо ці очевидні обставини, з невідомих для суду причин, були не зрозумілі виконавцю, то без проблем під час виконання рішення для їх зясування він міг скористуватися своїми широкими повноваженнями, передбаченими ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

По друге, стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» взагалі не передбачає повернення виконавчого документу з таких підстав.

Не заслуговують на увагу і доводи державного виконавця про відсутність у виконавчому документі дати народження боржника.

У пункту 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі для фізичної особи-підприємця має бути зазначено ідентифікаційний код.

Зазначення дати народження боржника, передбачене п. 3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», як це стверджує виконавець, стосується лише дати народження боржника фізичної особи.

З виконавчого листа убачається, що кошти слід стягувати не з боржника фізичної особи, а із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за для ідентифікації якого законодавець не вимагає зазначення у виконавчому листі дати народження ФОП.

Тому відсутність у виконавчому листі повної дати народження боржника- фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_3 не може стосуватися роботи виконавця в АСВП.

ОСОБА_1 того, доводи державного виконавця щодо «дати народження боржника» не заслуговують на увагу і з тих причин, що у виконавчому листі по справі №464/6255/14-ц від 28.12.2017 зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11 об.).

В Законі України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусово виконання рішень не розшифровано терміну «дата народження боржника» та не вказано в якому саме форматі його слід зазначати.

Суд виходить з того, що дата народження боржника у виконавчому листі, а саме у форматі «ІНФОРМАЦІЯ_1» зазначена.

Якщо більш повне визначення дати народження боржника додатково необхідно, державний виконавець міг це зясувати у триденний строк перед прийняттям виконавчого листа до виконання, так і в процесі виконання.

Таким чином, суд погоджується з доводами стягувача та вважає, що дії державного надумані та не відповідають нормам матеріального та процесуального закону.

Відтак, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати стягувачу можливість захистити своє право під час виконавчого провадження. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що старшим державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_4 не доведено правомірність повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає, що дії старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_4 щодо винесення 24.04.2018 повідомлення №14278 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання необхідно визнати неправомірними; старшого державного виконавця або іншу посадову особу Сихівського ВДВС м.Львів необхідно зобовязати повторно розглянути заяву від 17.04.2018 №04.02/1146 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №464/6255/14-ц від 28.12.2017.

У задоволенні вимоги про скасування повідомлення №14278 про повернення виконавчого документа стягувачу необхідно відмовити оскільки такого способу захисту прав не передбачене законом.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, , суд,-

у х в а л и в:

скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_4, щодо винесення 24.04.2018 повідомлення №14278 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобовязати старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_4 або іншу посадову особу Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів повторно розглянути заяву від 17.04.2018 №04.02/1146 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №464/6255/14-ц від 28.12.2017.

В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 02.07.2018.

Суддя Рудаков І.П.