Справа № 242/3039/18
Провадження № 2/242/1158/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївки про визнання особи, позбавленої батьківського піклування, яка має право користування пільгами на позачергове забезпечення житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання особи, позбавленої батьківського піклування, яка має право користування пільгами на позачергове забезпечення житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він народився 03.03.1998 року. Його батьками є ОСОБА_2 і мати ОСОБА_3. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 04.12.2000 року ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав. Рішенням Авдіївського виконавчого комітету від 24.01.2001 року №22 у звязку з тим, що батько позивача засуджено до позбавлення волі, бабусю позивача ОСОБА_4 було призначено опікуном. Після відбуття батьком покарання у виді позбавлення волі рішенням Авдіївського виконкому від 27.05.2009 року №167 позивача передано на подальше виховання батьку ОСОБА_5 21.10.2015 року батько позивача ОСОБА_5 помер у медичному закладі м.Єнакієво. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2016 року встановлено факт смерті ОСОБА_5 21.10.2015 року, тобто після того як позивачу виповнилося 18 років, що позбавило позивача можливості звернутись до відповідного органу із заявою про вирішення питання про взяття на квартирний облік як особу яка позбавлена батьківського піклування. Вважає, що він позбавлений батьківського піклування з 22.10.2015 року. Просив суд визнати факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 9-й кварталАДРЕСА_1, є особою, що позбавлена батьківського піклування, а також з їх числа - з 22.10.2015 року, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 21.10.2015 року.

Позивач в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій не заперечував проти позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження №І-НО №040837, виданого 31.03.1998 року Авдіївським міським відділом реєстрації АГС Донецької області.

Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 04.12.2000 року, яке набрало законної сили 15.12.2000 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який позбавлений батьківського піклування, оскільки ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_1, а ОСОБА_5 вироком Авдіївського міського суду Донецької області від 28.10.1999 року засуджено та призначено покарання у виді позбавлення волі, призначено ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Авдіївської міської ради від 24.01.2001 року за №22.

Рішенням Авдіївської міської ради від 27.05.2009 року за №167 ОСОБА_1, 1998 року передано на виховання ОСОБА_5, який відбув покарання за вироком Авдіївського міського суду Донецької області від 28.10.1999 року. Рішення Авдіївської міської ради від 24.01.2001 року за №22 визнано втративши силу.

Факт смерті ОСОБА_5 21 жовтня 2015 року у м. Єнакієво Донецької області встановлено рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.03.2016 року, яке набрало законної сили 05.05.2016 року, за заявою ОСОБА_4, бабусею позивача.

На підставі рішення суду від 11.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області було видано свідоцтво про смерть І-НО №954594 від 11.05.2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 помер 21.10.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням питання про встановлення факту смерті ОСОБА_5 21 жовтня 2015 року у м. Єнакієво Донецької області раніше вирішувалось Добропільським міськрайонним судом Донецької області і рішенням цього ж суду заявнику ОСОБА_4 відмовлено,через відсутність належних та допустимих доказів підтвердження факту смерті ОСОБА_5

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частини 1, 2 статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Так відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стаття 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначає поняття, що діти, позбавлені батьківського піклування - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обовязків з причин, які неможливо зясувати у звязку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти; статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно із ст.. 2 зазначеного Закону законодавство України про соціальний захист дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із числа

дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, складається з Конституції України, цього Закону та інших законодавчих актів, що регулюють правовідносини, пов'язані з

наданням матеріальної, соціальної та правової допомоги дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст.. 4 зазначеного Закону заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються щодо житлового забезпечення на рівні, не нижчому за встановлені у Житловому кодексі Української РСР.

Згідно із ч.1 ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання.

Перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, на соціальному квартирному обліку не є підставою для відмови їм у взятті на квартирний облік або зняття з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення

житлових умов, чи обліку осіб, які мають право на отримання житла (пільгових кредитів на будівництво і придбання житла) за державними житловими програмами для окремих категорій громадян, визначених законодавством.

Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України.

Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЖК УРСР, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Пунктом 64 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» у разі коли у дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, відсутнє житло, яке належить їй на праві власності (користування), або якщо повернення до нього неможливе, після досягнення дитиною 16-річного віку служба у справах дітей за місцем походження або проживання дитини з урахуванням її бажання подає районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органові міської, районної у місті, сільської, селищної ради, у тому числі обєднаної територіальної громади документи дитини, необхідні для взяття її на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті, сільської, селищної ради, у тому числі обєднаної територіальної громади за місцем походження або проживання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі відсутності у неї житла після закінчення (припинення) її перебування під опікою, піклуванням, у прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, медичному, навчальному, виховному закладі, іншому закладі або установі, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, позачергово забезпечує її житловим приміщенням.

Відповідно до ст..43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Згідно із ст.. 46 ЖК України поза чергою жиле приміщення надається, зокрема дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в

порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач був позбавлений можливості звернутись після смерті батька, тобто з 22.10.2015 року, до відповідача із заявою про взяття на облік, як особу позбавлену батьківського піклування, оскільки йому не було призначено піклувальника через тривалий час вирішення питання про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_5 і тільки 11.03.2016 року встановлено даний факт на підставі якого ОСОБА_1 отримав свідоцтво про смерть батька.

ОСОБА_1 отримав від відповідача лист №7-0080-1.7 від 07.03.2018 року, яким йому повідомлено, що на момент видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_5 йому виповнилося 18 років і у службі в справах дітей м. Авдіївка не зареєстровано факту його звернення, звернення його представників або інших осіб щодо встановлення над неповнолітнім піклуванням і призначення піклувальника, а тому без підтвердження одного із зазначених статусів неможливо взяти на облік за місцем проживання з внесенням до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що без підтвердження факту того, що ОСОБА_1 22.10.2015 року був позбавлений батьківського піклування залежить вирішення питання щодо взяття на облік за місцем його проживання з внесенням до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач проти позовних вимог позивача не заперечував, а тому виходячи з вимог ст. 49 ЦПК України відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївки про визнання особи, позбавленої батьківського піклування, яка має право користування пільгами на позачергове забезпечення житлом задовольнити.

Визнати факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 9-й кварталАДРЕСА_1, є особою, що позбавлена батьківського піклування, а також з їх числа - з 22.10.2015 року, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 21.10.2015 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов