ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про повернення вкладу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року звернувся до суду з позовом, про стягнення з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на користь ОСОБА_1 52000 (п'ятдесят дві тисячі) гривень 00 копійок банківського вкладу за договором № НОМЕР_1 від 17.01.2014 року /а.с. 1/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» укладено договір банківського вкладу № НОМЕР_1 про вклад «Пори Року 3». Предметом даного Договору є розміщення позивачем у Відповідача депозитного вкладу в сумі 20 000,00 гривень на строк 370 днів, з 17.01.2014 р. по 22.01.2015 р. з виплатою Відповідачем на користь позивача відсотків, нарахованних на суму депозитного вкладу з розрахунку 18,90 % відсотків річних. Позивач стверджує, що згідно до пункту 1.1. Договору банківського вкладу, банк забов'язаний повернути повністю вклад та нараховані проценти за користування вкладом 22.01.2015 р. - дату закінчення договору. Позивач зазначає, що 22.01.2015 року ним було внесено до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 20 000,00 гривень. Зазначає, що згідно договору вкладу № НОМЕР_1 про вклад «Пори Року 3» договір може бути продовжено ще на один рік якщо вкладник не виявив бажання закрити депозитним вклад. Звернувшись 21.10.2016 року, тобто через два роки дії договору вкладу N«НОМЕР_1 «Пори Року 3» до відповідача ПАТ «Банк Кредит Дніпро» позивачу в усній формі відмовили в поверненні його вкладу, посилаючись на проблеми в Банку, а потім повідомили що грошей на його депозитному рахунку немає.

Рішенням Бабушкінського районного суду від 14 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог /а.с. 98-99/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які вона посилалася у своїй позовній заяві /а.с. 102-103/.

ПАТ "Банк Кредит Дніпро" своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

11 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч.5 ст.1061 ЦК України).

Із наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 17 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» укладено договір банківського вкладу НОМЕР_1 про вклад «Пори Року 3».

Предметом даного Договору є розміщення позивачем у Відповідача депозитного вкладу в сумі 20 000,00 гривень на строк 370 днів, з 17.01.2014 р. по 22.01.2015 р. з виплатою Відповідачем на користь позивача відсотків, нарахованних на суму депозитного вкладу з розрахунку 18,90 % відсотків річних.

21 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з вимогою про повернення їй вкладу, проте позивачу в усній формі було відмовлено.

Відповідно до умов Договору (п.п. 1.1.-1.8.) вкладник перераховує грошові кошти у сумі, передбаченій п.1.3. на вкладний рахунок, а Банк приймає вклад і зобов'язується виплатити вкладникові суму вкладу і проценти на вкладе на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Сума Вкладу за договором становить 20 000,00 гривень (двадцять тисяч гривень). Строк вкладу становить 370 (триста сімдесят) днів.

При достроковому поверненні вкладу Банк, відповідно до чинного законодавства України, проводить повернення суми вкладу та виплату процентів за кожний повний процентний період за ставкою зазначеною в п. 1.5. Договору для відповідного процентного періоду. За неповний процентний період (частина процентного періоду від дати розміщення вкладу або дати закінчення попереднього процентного періоду до дати фактичного повернення вкладу) - за ставкою 0,1 % річних.

Пунктом 2.6. Договору передбачено повернення суми вкладу вкладнику в будь-якому випадку та сплата нарахованих на вклад процентів здійснюється Банком в безготівковій формі шляхом перерахування суми вкладу та нарахованих процентів на відкритий в Банку поточний рахунок вкладника №1301.

З викладеного убачається, що в договорі відсутня будь-яка умова про необхідність повернення коштів у готівковій формі, оскільки право банку повернути кошти на рахунок вкладника визначене в умовах договору, тобто є згодою сторін.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що повернення вкладу Банком не може підтверджуватись наданою до суду першої інстанції випискою, колегією суддів відхиляються.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка.

Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис. (пункт 1.9 Інструкції № 492).

Згідно з пунктом 1.16 Інструкції № 492 днем відкриття поточного рахунка клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунка в розділі «Відмітки банку».

Пунктом 1.19 Інструкції № 492 передбачено, що тексти заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів (за потреби) можуть бути зазначені в договорі банківського рахунку між банком і клієнтом - фізичною особою за довільною формою, але із збереженням реквізитів, передбачених у відповідних додатках до цієї Інструкції.

Операції за рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Інструкцією № 492, Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 (із змінами) (далі - Положення), та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до пункту 4.14 Положення емітенти платіжних карток зобов'язані в порядку та строки, визначені договором, надавати клієнтам виписки про рух коштів на їх картрахунках за операціями, що виконані клієнтами та їх довіреними особами.

Виписка про рух коштів на картрахунку може надаватися клієнту безпосередньо в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) за картковими рахунками клієнтів обумовлюються у договорі банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Результат аналізу зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що укладення договору банківського рахунка під час відкриття банком карткового рахунка клієнту є обов'язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями слугує доказом як укладення такого договору в цілому, так і про рух коштів.

Матеріали справи свідчать, що по рахунку № НОМЕР_1 за період з 17.01.2014р. по 17.07.2014р. за вищевказаним рахунком були проведені наступні операції: 17.04.2014року - готівкове зарахування ра депозит; 17.04.2014року - закриття 0 процентного періоду депозиту НОМЕР_1 із списанням суми 20 000,00 грн. з депозиту; 17.04.2014року - відкриття нового 1 процентного періоду депозиту НОМЕР_1 із зарахуванням суми 20 000,00 грн. на депозит; 17.04.2014року - закриття депозиту по строку із списанням суми 20 000,00 грн. з рахунку НОМЕР_1.

Відповідно до виписки по рахунку № 1301 за період з 17.04.2014 р. по 15.02.2017 р. за вищевказаним рахунком були проведені наступні операції: 17.04.2014року - перерахування на рахунок НОМЕР_2 процентів у сумі 924,14 грн. по депозиту НОМЕР_1 при закритті; 17.04.2014року - перерахування на рахунок № НОМЕР_3 процентів у сумі 1 206,68 грн. по депозиту НОМЕР_1 при закритті; 17.04.2014року - перерахування на рахунок № НОМЕР_3 суми 20 000,00 грн. при закритті депозиту по строку НОМЕР_1(а.с.19-22).

З матеріалів справи також вбачається, що до поточного рахунку №НОМЕР_3 було відкрито дві платіжні картки: НОМЕР_8 терміном дії до жовтня 2015 року (10/15) та НОМЕР_6 терміном дії до червня 2016 року (06/16). 21 липня 2014 року клієнтом ОСОБА_1 була підписана заява про обслуговування платіжної картки, а саме: випуск додаткової платіжної картки Visa Electron Instant Issue для виплати депозитів та процентів. Отримання картки (Visa Electron Instant Issue) НОМЕР_7 Позивачем підтверджується Талоном для каси про списання бланку платіжної картки (а.с.24-26). Також за оформлення (випуск) карти НОМЕР_5 по рахунку НОМЕР_3 клієнтом ОСОБА_1 було сплачено комісію у сумі 15,00 грн. згідно тарифів Банку, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3 та Меморіальним ордером № 157163 від 21.07.2014 року (а.с.27-29).

Так, відповідно до Виписки по рахунку № НОМЕР_3 зняття зарахованої суми Вкладу та процентів з рахунку № НОМЕР_3 через платіжну картку НОМЕР_4 відбувалось протягом липня - жовтня 2014 року.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував норми матеріального права щодо банківського вкладу, а відповідач не надав доказів повернення вкладу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров