ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3167/17 Номер провадження 22-ц/814/434/18Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Діхтяр Т.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 вересня 2018 року (прийняте суддею Гудков С.В., повний текст виготовлено 06.09.2018 р.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.12.2010, оскільки відповідач свої зобов'язання не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 31.07.2017. утворилася заборгованість в сумі 27416 грн. 01 коп., яка складається з наступного: 2536,29 заборгованість за кредитом, 20198,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2900 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1281,72 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 вересня 2018 року - відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що думку апелянта ним надано належні докази відносного того, що відповідач тривалий час є клієнтом банку, та 01.12.2010 року він ідентифікувався та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», клієнту було надано дебетну (зарплатну) картку для виплат.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що 02.12.2010 року при зверненні ОСОБА_2 до відділення Банку йому, на підставі заяви від 01.12.2010 року було відкрито картковий рахунок та видано кредитну кату «Універсальна» за № НОМЕР_1 та 21.12.2010 року встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 1000 грн., який в подальшому неодноразово змінювався.

Відповідач після отримання карти здійснив дії щодо проведення її активації, користувався картою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Тобто активація ним карти та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору на визначених Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Від представника відповідача у справі ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 вересня 2018 року залишити без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи 01.12.2010 відповідачем ОСОБА_2 доПАТ КБ «Приватбанк» подано анкету-заяву №185286921 зі змісту якої вбачається бажання останнього відкрити у банку рахунок для отримання заробітної плати та відповідно отримати зарплатну карту. Даних щодо узгодження сторонами умов щодо отримання інших банківських послуг дана заява не містить.

Крім того зазначена заява містить дані, що відповідач ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та приєднується до них.

Згідно доводів позивача відповідач на підставі вказаної анкети-заяви також отримав кредитну карту «Універсальна» з кредитним лімітом 1000 грн. та розміром процентів за користування кредитом 30% річних. Вказані кошти останнім використано на власні потреби проте своїх зобов'язань щодо їх повернення не виконано.

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.12.2010 року заборгованість відповідачем перед позивачем становить 27466 грн. 02 коп. разом з процентами, пенею та штрафом.(а.с.4-6)

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів того, що між сторонами по справі 01.12.2010 року був укладений кредитний договір б/н та відповідно виникли зобов'язання на умовах зазначених позивачем у позові. Крім того, надані позивачем докази щодо наявності заборгованості по договору б/н від 01.12.2010 року не відповідають вимогам належності і достатності, зважаючи на це висновки суду є суперечливими та мають характер припущень, а тому не можуть братися до уваги.

Переглядаючи справу, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1.1.1.33, 1.1.1.34 умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010- року № СП-2010-256, слідує, що заява-анкета про надання послуг-звернення Клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку або надання інших банківських послуг на умовах цих умов та правил. У випадку приєднання до даних умов та правил не в повному обсязі послуг, які надає Банк по даним умовам та правилам, Клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються Банком по цим Умовам та правилам.

Ідентифікація-встановлення особи Клієнта на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів при його зверненні до банку для здійснення банківських операцій чи отримання інформації по рахункам Клієнта в порядку встановленому Договором чи діючим законодавством.

Відповідно до п. 1.1.1.45, 1.1.1.46 вищевказаних умов, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та поверненні. Кредитна карта - платіжна карта з встановленим кредитним лімітом. Пунктом 2.1.1.3.4 зобов'язання Банку щодо надання кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного Картрахунку в рахунок кредитного ліміту.

Беручи до уваги те, що анкета-заява від 01.12.2010 року підписана відповідачем ОСОБА_2 не містить даних про узгодження сторонами умов щодо отримання останнім послуги у вигляді кредиту та інших істотних умов кредитного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, а відповідно кредитний договір між ними не укладений.

Доводи позивача стосовно наявності у ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_2 кредитних правовідносин, з посиланням на укладення договору б/н від 01 грудня 2010 року та ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-Заяви є неспроможними і ніяким чином не підтверджуються.

Апеляційний суд визнає безпідставними та відхиляє також доводи апеляційної скарги, що укладення кредитного договору не є обов'язковим, якщо клієнт вже має рахунку в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Із анкети-заяви, підписаної ОСОБА_2 чітко вбачається, що він погодився на отримання зарплатної картки (а.с.7 зворотна сторона). Тобто немає ніяких правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами).

Наявні у справі «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною картою» та «Тарифи банку», які долучені банком до позовної заяви, та на які посилається позивач не містять підпису позичальника ОСОБА_2.(а.с.7-32)

Такі умови/правила/тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Вони не містять домовленості сторін щодо встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав нарахування відсотків, комісій, штрафу та пені, в тому числі і додана до позовної заяви анкета-заява позичальником від 01.12.2010 року.

Банком не надано ніяких доказів у розумінні ст. 76-81 ЦПК України щодо видачі кредитної картки. Також відсутні докази відносно укладення оспорюваного кредитного договору. Видача зарплатної картки і заповнення анкети-заяви, ніяким чином даний факт не доводять.

До таких висновків прийшов і ВС у постанові від 11 липня 2018 року по справі №356/1261/16-ц, у постанові від 06 червня 2018 року по справі № 754/13763/15-ц, у постанові від 18 квітня 2018 року по справі №234/10860/16-ц.

Міськрайонним судом належно надано оцінку доказам наданих позивачем. У зв'язку з тим, що відсутні докази щодо предмету спору, що є підставою визнати позовні вимоги позивача недоведеними.

Апелянт повинен був надати належні та достатні докази щодо предмету спору, а саме кредитний договір, підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права та має бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,у хвалене судом відповідно до норм матеріального права із отриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст.374,375,382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2018 року.

Головуючий суддя : ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ________________ Л.М. Хіль _________________ С.Б. Бутенко