Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі

секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» про визнання наказу про звільнення недійсним, зобовязання до поновлення на роботі, внесення запису до трудової книжки, нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним наказ директора ПрАТ «ЛИНІК» № 0720-ЛС від 19.04.2017 про звільнення ОСОБА_3 з посади ведучого інженера з комплектації обладнання групи технологічного, насосно компресорного, енергетичного обладнання та трубопровідної арматури відділу комплектації, зобовязати відповідача поновити позивача на посаді ведучого інженера з комплектації обладнання групи технологічного, насосно компресорного, енергетичного обладнання та трубопровідної арматури відділу комплектації з моменту звільнення, зобовязати відповідача внести записи до трудової книжки позивача про визнання запису про звільнення недійсним, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.04.2017 по день винесення рішення, та стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з 10.01.2008 р. позивач працював у відповідача, протягом останнього року на посаді ведучого інженера з комплектації обладнання групи технологічного, насосно компресорного, енергетичного обладнання та трубопровідної арматури відділу комплектації. 26.01.2017 наказом № 143-ЛС від 26.01.2017 позивача попереджено про майбутнє звільнення у звязку зі скороченням штату. 19.04.2017 на підставі наказу № 0720-ЛС позивача звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників. Вважає, що звільнення проведено із порушенням, він мав переважне право залишення на роботі, а тому є підстави для поновлення на посаді. Крім того, незаконним звільненням позивачу спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в обґрунтування вимог послався на доводи, викладені в позовній заяві. Доповнив, що були дві вільні вакансії, на які він давав згоду на переведення, але його на них не перевели.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в обґрунтування вимог послався на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду усно та письмово (а.с.59-63,153-157, 223-227) пояснив, що позивач з 2008 р. працював на ПрАТ «ЛИНІК» на посаді провідного інженера з комплектації обладнання групи технологічного, насосно компресорного, енергетичного обладнання та трубопровідної арматури відділу комплектації бізнес функції «Матеріально технічне обслуговування та транспорт». Через тривалу зупинку підприємства у відповідності до наказу № 0619 від 01.03.2012 і неможливості відновити нафтопереробку внаслідок проведення до цього часу АТО в Луганській і Донецькій областях, підприємство вимушене скорочувати свої витрати і штатну чисельність, скорочувати робочий час. Тому 28.12.2016 Генеральним директором видано наказ № 2024 про зміни організаційної структури та скорочення чисельності працівників ПрАТ «ЛИНІК» на період відсутності виробничої діяльності з виготовлення нафтопродуктів, змінами в організації праці та повязаної з цими факторами необхідності скорочення чисельності і штату працівників товариства. Відповідно до наказу № 2024 прийнято рішення щодо проведення до 13.04.2017 скорочення загальної чисельності персоналу підприємства на 50 штатних одиниць, перелік яких зазначено у додатку до наказу, а також проведення до 13.01.2017 консультацій з профспілкою. Зазначеним до наказу додатком (пункт 29) в межах бізнес функції «Матеріально технічне обслуговування та транспорт» передбачалось скорочення у відділ комплектації, групи технологічного, насосно компресорного, енергетичного обладнання та трубопровідної арматури саме посади провідного інженера з комплектації обладнання, на якій працював позивач. На виконання приписів наказу № 2024 адміністрація ПрАТ «ЛИНІК» 12.01.2017 провела відповідні консультації з профспілкою, погодивши майбутнє скорочення чисельності та штату працівників до 50 одиниць, про що був складений відповідний протокол. З метою розгляду питання щодо визначення осіб, які підлягають скороченню, або користуються переважним правом залишення на роботі, наказом № 0056 від 16.01.2017 була створена комісія з визначення таких працівників. Під час засідання членами комісії була підтримана пропозиція щодо внесення до переліку осіб, які підлягають скороченню, саме ОСОБА_3, оскільки за наявними у власника документальними даними, в відділі комплектації та в інших підрозділах на підприємстві відсутні штатні одиниці з такою ж самою посадою і на яких виконують таку ж саму роботу, а відтак для застосування вимог переважного права на залишення на роботі (ч. 1 ст. 42 КЗпП України) для позивача взагалі були відсутні. Доводи стосовного того, що у відділі позивача працюють робітники з нижчою порівняно з ними кваліфікацією і продуктивністю праці, порівняно з якими він має переважне право на залишенні на роботі через більш тривалий час роботи на підприємстві і наявності 2 утриманців без самостійного заробітку, до уваги адміністрацією не взято через те, що працівники відділу займають інші посади інженерів 1 та 2 категорії, а не таку саму, як позивач провідного інженера і їх посади до скорочення не підлягали. У власника є право під час проведення скорочення штатної чисельності залишити на роботі працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, при цьому перевести з його згоди на посаду іншого працівника з меншою кваліфікацією, який підлягає скороченню замість працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, але це не є обовязком, а лише правом власника. Оскільки таким правом адміністрація ПрАТ «ЛИНІК» не скористалась, тому після проведення всіх передбачених законодавством процедур, з дотриманням вимог законодавства про працю, було видано наказ від 26.01.2017 № 143-ЛС про повідомлення працівників щодо майбутнього вивільнення, до якого було включено посаду позивача. У відповідності до п. 2.1 наказу № 143-ЛС від 26.01.2017 у строк до 13.02.2017 власник зобовязав керівника відділу кадрів ознайомити всіх працівників з цим наказом, ознайомити таких осіб з наявними вакансіями, підготувати повідомлення до державної служби зайнятості та отримати згоду профспілки на звільнення працівників, в тому числі і позивача із займаної посади. На виконання зазначених вимог 30.01.2017 позивач був письмово ознайомлений про виданий наказ № 143-ЛС від 26.01.2017 та попереджений про майбутнє вивільнення з розясненням його права звернутися у відповідності до вимог ст.. 49-2 КЗпП до Державного центру зайнятості, або працевлаштуватися самостійно, а також про виплату йому у майбутньому вихідної допомоги. Про вчинені дії було складене і підписане керівником відділу кадрів та позивачем бланк «Попередження про майбутнє вивільнення від 30.01.2017». В цей же день позивачу було запропоновано ознайомитись також з переліком вакансій, з якими він ознайомився під підпис. На пропозицію щодо його бажання переводу на іншу посаду відповідні або згоди не надав, про що свідчить запис, зроблений на бланку «Попередження про майбутнє вивільнення від 30.01.2017». 27.03.2017 на адресу профспілки власником було спрямоване подання щодо отримання згоди профспілкового комітету на вивільнення позивача у звязку із скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням профспілкового комітету, оформленим протоколом № 40 від 11.04.2017 було отримано згоду профспілки на звільнення позивача як такого, що не має преважного права. Крім того, 08.04.2017 на адресу Державної служби з працевлаштування в м. Лисичанську було спрямовано відповідні дані щодо майбутнього звільнення працівників за формою № 4пн. Протягом часу, що відведений на вивільнення, позивач звертався до адміністрації підприємства із заявами про переведення на вакантні посади, але йому було відмовлено в цьому, оскільки 19.04.2017 (в день звільнення) позивач був ознайомлений із переліком вакансій, про що свідчить підпис позивача, та повідомив про свою згоду на переведення на вакантну посаду заступника генерального директора з матеріально технічного забезпечення та транспорту, після чого кадровою службою йому було видане направлення на працевлаштування по переведенню на зазначену посаду. Відповідно до кваліфікаційних вимог посада, на яку претендував позивач передбачала наявність у працівника серед інших даних стажу не менше 5 років на керівних посадах (рівня начальника відділу або групи). Зазначеним вимогам позивач не відповідач, оскільки такого стажу і досвіду не мав, тому йому було відмовлено Генеральним директором в переведенні, про що складено акт про ознайомлення з письмовою відмовою про це. 19.04.2017 під час звільнення позивача його було остаточно ознайомлено з наказом № 0720-ЛС про звільнення та переліком всіх наявних на той час вакансій (крім посади заступника генерального директора з матеріально технічного забезпечення та транспорту). На пропозицію підписати повторно перелік запропонованих йому вакансій і висловити згоду на переведення на будь-яку іншу посаду, позивач ознайомився із наказом про звільнення № 0720-ЛС від 19.04.2017, втім підписувати перелік вакансій повторно відмовився і будь-яких заяв про переведення не зробив, про що складено акт від 19.04.2017. А тому, будь-яких підстав для поновлення позивача на посаді не має.

В судовому засіданні встановлено, що з 10 січня 2008 р. позивач перебував у трудових правовідносинах з приватним акціонерним товариством «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» /а.с.39/.

19 квітня 2017 р. наказом № 0720-лс позивача з 19 квітня 2017 р. було звільнено з посади ведучого інженера по комплектації обладнання групи технологічного, насосно-компресорного, енергетичного обладнання і трубопровідної арматури відділу комплектації у звязку зі скороченням штату і чисельності працівників за статтею 40 п. 1 КЗпП України /а.с.10, 109, 158/.

Підстави для задоволення позову відсутні.

I.Нормативне обґрунтування рішення суду

1.Підстава звільнення

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників

2.Процедура звільнення

Стаття 49-2 ч.ч.1-3 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Стаття 43 КЗпП України ч.ч.1-3, 5, 8 КЗпП України

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації),… статті 40… цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник…

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

3. Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди

Ст.235 ч.2 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу…

Ст.237-1 ч.1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

II. Розяснення Верховного Суду України

Пункт 19 постанови пленуму №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» - розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він

за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

III.Мотиви, за яких суд прийшов до свого рішення

1.Наявність підстав для розірвання трудового договору

Наказом 06/9 від 01 березня 2012 р. генерального директора відповідача було призупинено виробництво продуктів нафтопереробки (а.с.198-203).

Наказом №2024 від 28 грудня 2016 р. генерального директора відповідача було прийнято рішення про скорочення чисельності персоналу на 50 одиниць згідно додатку з 13 квітня 2017 р.. У позиції 29 додатку зазначена посада позивача (а.с.64-67, 159-162).

2.Дотримання процедури звільнення

2.1) 12 січня 2017 р. було проведено консультацію представників адміністрації відповідача з представниками профспілкових організацій підприємства щодо попередження звільнень і зведення їх кількості до мінімуму… (а.с.68-70, 163-166).

2.2) 30 січня 2017 р. позивач під підпис був попереджений про таке, що відбудеться, розірвання трудового договору за скороченням штатів та ознайомлений з наявними на цей день вакансіями, у т.ч. з вільною вакансією начальника відділу комплектації матеріально-технічного забезпечення. Від підпису про свою згоду або відмову від згоди на переведення на вільну посаду відмовився (а.с.86-91, 173-178).

2.3) 08 лютого 2017 р. відповідач надав інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці (а.с.183-184).

2.4) 27 березня 2017 р. до профспілки ПрАТ «Линік» було внесене подання №611 на звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.84-85, 179-180).

2.5) З витягу з протоколу №40 від 11 квітня 2017 р. засідання профспілки ПрАТ «Линік» вбачається, що на ньому була дана згода на звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, позивач приймав участь у засіданні (а.с.21, 82-83, 181-182).

2.6) 11 квітня 2017 р. позивач знову був ознайомлений з переліком вільних вакансій перед звільненням станом на цей день та дав згоду на переведення на посаду начальника відділу комплектації матеріально-технічного забезпечення і транспорту або начальника відділу матеріально-технічного забезпечення (а.с.11-13, 97-100).

Однак на підставі заяв від 05 квітня 2017 р. наказом №105 від 11 квітня 2017 р. на посаду начальника відділу комплектації матеріально-технічного забезпечення і транспорту був переведений ОСОБА_4, та він же наказом №27-17 С від 11 квітня 2017 р. з 12 квітня 2017 р. був призначений на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення за сумісництвом строком на 3 місяці на 0,25 ставки (а.с.101-106, 232-233, 245, 246).

Суд вважає доведеними пояснення представника відповідача щодо того, що вакантні посади начальника відділу комплектації матеріально-технічного забезпечення і транспорту та начальника відділу матеріально-технічного забезпечення у переліку вільних вакансій станом на 11 квітня 2017 р. були зазначені помилково, т.я. заяви про зайняття цих вакансій були подані до 11 квітня 2017 р., після чого йшов процес оформлення рішення відповідача про заповнення цих вакансій, про що свідчать резолюції та їх дати на заявах.

Також доведені наданими доказами і пояснення представника відповідача щодо обставин заповнення цих вакансій.

Так, згідно п.6.4 затвердженого наказом №0132-Н від 28 грудня 2016 р. Положення «Порядок управління персоналом» у випадку виробничої необхідності до отримання відповідачем згоди по кандидатурі на зайняття вакантної керуючої посади може бути здійснене тимчасове переведення внутрішнього кандидата на вакантну посаду.

На підставі цього пункту ОСОБА_4 як внутрішній кандидат на період погодження наказами №1112 від 08 червня 2016 р. та №342-к від 21 лютого 2017 р. тимчасово переводився на посаду начальника відділу комплектації і був погоджений на цю посаду 25 квітня 2017 р. (а.с.234, 235, 241-243).

Посаду ж начальника відділу комплектації матеріально-технічного забезпечення і транспорту за сумісництвом ОСОБА_4 також займав ще з 13 лютого 2017 р. на підставі наказу №341-лс від 21 лютого 2017 р. з доплатою 30% базового окладу посади тимчасово до заповнення вакансії, що суміщається (а.с.244).

2.7) ОСОБА_4 від 12 квітня 2017 р. зафіксована відмова позивача від підпису про ознайомлення з переліком вільних вакансій станом на цей день. Згідно переліку вакантні посади начальника відділу комплектації матеріально-технічного забезпечення і транспорту та начальника відділу матеріально-технічного забезпечення в ньому відсутні (а.с.92-96).

2.8) 19 квітня 2017 р. позивачу після ознайомлена з переліком вільних вакансій на цю дату було видане направлення на працевлаштування на вакантну посаду заступника генерального директора з матеріально-технічного забезпечення і транспорту, на яку він не був прийнятий внаслідок невідповідності кваліфікаційним вимогам (а.с.9, 107, 110-113, 192).

Актом від 19 квітня 2017 р. зафіксована відмова позивача від підпису про повторне ознайомлення з переліком вільних вакансій (а.с.108, 193-197).

Таким чином, відповідачем були дотримані всі вимоги законодавства щодо звільнення позивача під час скорочення штату та чисельності працівників.

Суд не приймає посилання позивача та його представника на можливість зайняття посади у відділі комплектації ПрАТ «Линік», т.я. позивач мав переважне право на залишення на роботі.

З Положення про відділ комплектації ПрАТ «Линік» вбачається, що до штату відділу входять 6 штатних одиниць (а.с.24-28). При цьому посада, яку займав позивач, була передбачена у штаті тільки одна, і саме вона підлягала скороченню.

Тому суд погоджується із запереченнями представника відповідача щодо того, що переважне право може мати місце лише у випадку скорочення штату чи чисельності однакових посад, чого на підприємстві-відповідачі не було.

Посада ж позивача та інші посади у відділі є однорідними, а не однаковими, бо мають різні кваліфікаційні вимоги, що вбачається з посадових інструкцій (а.с.14-21, 29-31, 284-314). І т.я. відповідач не вважав за потрібне провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника (позивача), посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника, суд, керуючись наведеними розясненнями постанови Пленуму ВСУ, не обговорює питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

3. Відмова у стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

Оскільки позивачу відмовлено у поновленні на роботі у звязку з відсутністю порушень його трудових прав, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» про визнання наказу про звільнення недійсним, зобовязання до поновлення на роботі, внесення запису до трудової книжки, нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Лисичанський міський суд протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складене 30 листопада 2018 р..

Суддя