Провадження №2/523/4237/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді -Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

позивача - ОСОБА_2,

відповідача -ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами, в яких просить визнати її батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести зміни до актового запису №1413 про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2, складеного 19.11.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси, а саме відомості про батька "ОСОБА_5" виключити, вказавши в графі відомості про батька - "ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України", по батькові дитини змінити з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2».

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1995 по 1996р.р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали близькі стосунки, проживали однією сім'єю та вели спільне господарство, хоч і на той час мати ОСОБА_4 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який у свідоцтві про народження позивача записаний як батько. Спільне життя матері ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не склалася, та 05.05.1997р. рішенням суду їх шлюб було розірвано. Після досягнення позивачем повноліття мати повідомила, що її рідним батьком є ОСОБА_3, якого позивач знала з дитинства, як чоловіка матері, «голову родини», оскільки ще з того часу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім'єю. ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_2 своєю донькою, займався її вихованням та утримував. У листопаді 2017р. мати та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. На даний час позивач з ОСОБА_3 підтримує близькі стосунки, який визнає своє батьківство.Стосунків з ОСОБА_6 вона не підтримує.

В засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому в засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив, що є батьком дитини, яка народилася у ОСОБА_4, оскільки на той час, як вона завагітніла, вони проживали разом у цивільному шлюбі.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, місце та час судового засідання, відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Третя особа, мати позивача, ОСОБА_4 підтвердила, що біологічним батьком, та батьком який виховував ОСОБА_2 є ОСОБА_3.

Суд, заслухавши учасників справи, свдка ОСОБА_8,дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 09.03.1996р. народилася ОСОБА_2, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського райвиконкому м.Одеси було складено відповідний запис №1413 від 19.11.1996р. Батьками дитини були записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які з 23.12.1978 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а/з про шлюб № 3058 від 28.09.2012р., складений Будинком урочистих подій м.Одеси).

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради СРСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Такий правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 25.02.2015 року у справі № 6-20цс15.

Правовідносини з народженням ОСОБА_2 виникли у 1996 році, в силу п. 1 Прикінцевих положень СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року, тому необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК , істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС , суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст. 54 КпШС, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них.

Відповідно до ст. 56 КпШС України, особа, яка записана як батько, має право оспорити проведений запис протягом року з часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис.

При реєстрації народження дитини відомості про батька були внесені відповідно до ст.54 КпШС України, в силу положень якої, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.1997р. (справа №2-976/1997), шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був розірваний.

Також слід звернути увагу, що згідно заяви ОСОБА_7 від 16.07.2003р., посвідченої державним нотаріусом Восьмої одеської держнотконтори Тостих Н.М., ОСОБА_7 дав згоду на удочеріння ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_3 з присвоєнням їй прізвища та по батькові усиновителя.

Відповідно до ч.3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги сумісне проживання і ведення спільного господарства матір'ю дитини та особою, батьківство якої встановлює суд, до народження дитини, або сумісне виховання чи утримання ними дитини, або докази, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне спілкування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Відповідно до ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства.

Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Так, судом було достовірно встановлено, що до народження позивача ОСОБА_2 та після народження дитини, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне господарство, в подальшому 14.11.2017 року зареєстрували шлюб. Весь цей час ОСОБА_3 проявляв батьківську турботу щодо ОСОБА_2, сумісно проживав і вів спільне господарство з матір'ю дитини-Жулинською ОСОБА_12 обставини відповідачем ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_4 були підтверджені в судовому засіданні.

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, рідний брат ОСОБА_11, також підтвердив вказані обставини, спільне проживання як чоловіка та жінки відповідача ОСОБА_3 та третьої особи з 1995 року.

Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст.134 СК України).

Таким чином, враховуючи визнання ОСОБА_3 позову, а також те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обставини, викладені позивачем ОСОБА_2 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а відповідач ОСОБА_7 не спростовував проти встановлених фактів, а отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та виключення відомостей про батька ОСОБА_6 з актового запису 1413 про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2, складеного 19.11.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси.

Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,258,259,263-265,273,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн: НОМЕР_1,, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) батьком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, інн: НОМЕР_2).

Дане рішення є підставою для внесення змін до актового запису №1413 про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2, складеного 19.11.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси, а саме відомості про батька "ОСОБА_5" виключити, вказавши в графі відомості про батька - "ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України", по батькові дитини змінити з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" .

Видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням вказаних змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.11.2018р.

Суддя: