ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 653/4183/17 Головуючий в 1 інстанції Венглєвська Н.Б.
Номер провадження 22-ц/819/245/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 липня 2018 року у складі судді Венглєвської Н.Б. у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави в особі Прокуратури Херсонської області, Головного управління національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2017р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до Прокуратури Херсонської області, Головного управління національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 000 грн, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури.

В обґрунтуваннях заявлених вимог позивач послався на те, що 25.03.2011р. прокуратурою Генічеського району Херсонської області порушено кримінальну справу відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

01.04.2011р. слідчим СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області порушено дві кримінальні справи відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та ч.4 ст.190 КК України.

20.05.2011р. слідчим СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області порушено кримінальну справу відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК України, та прийнято постанову про об'єднання цих справ в одне провадження.

31.05.2011р. слідчим СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області складено обвинувальний висновок, який був затверджений прокурором та справу направлено до Генічеського районного суду Херсонської області.

Протягом 2011-2017 років позивача було незаконно засуджено вироками Генічеського районного суду Херсонської області, незаконно повідомлено про підозру 20.02.2015р., 06.03.2015р. та 24.02.2016р., незаконно обрано і застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд в період з 11.04.2011р. по 10.11.2017р., чим було порушено його конституційне право на вільний вибір місця проживання та свободу пересування, передбачені ст.33 Конституції України.

Протягом 2016, 2017 років прокуратурою Генічеського району Херсонської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закривалось через відсутність доказів винуватості, вирішувалось питання про скасування запобіжного заходу - підписки про невиїзд, однак ці постанови було скасовано та продовжено розслідування.

Постановою прокурора Генічеського району Херсонської області від 30.12.2017р. кримінальне провадження відносно позивача було закрито через відсутність достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримання.

Внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру та інших дій органу досудового розслідування, які обмежили права, позивачу було завдано моральної шкоди у вигляді психічних страждань пов'язаних із притягненням до кримінальної відповідальності, порушенням життєвих зв'язків, втрати довіри оточуючих, необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки під слідством і судом він перебував з 25.03.2011р. по 10.11.2017р., тобто 79 місяців та 15 днів, а тому мінімальний розмір компенсації завданої моральної шкоди повинен складати 254 800 грн, та з урахуванням обставин справи, її тривалості та тривалості моральних страждань, негативних наслідків для його сімейного та громадського життя, з урахуванням принципів розумності та справедливості, розмір компенсації повинен становити двократний мінімальний розмір з округленням в меншу сторону до 500 000 грн.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 05 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. Судові витрати віднесено за рахунок держави. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що судом не застосовано ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», згідно якої відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати на час розгляду справи. Оскільки на час подання первісного позову, прокуратурою було скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 10.11.2017р. і винесено аналогічну лише 30.12.2017р., що завдало додаткових моральних страждань, а тому мінімальний розмір компенсації за завдану моральну шкоду повинен становити 301 563 грн, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 3 723 грн встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2018рік» за 81 місяць. Також судом безпідставно застосовано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який застосовується до правовідносин, які регулюються законодавством про соціальний захист та законодавством про працю.

Учасники справи не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені наступні обставини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що стягненню підлягає моральна шкода у розмірі розрахованому відповідно до п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено статтею 56 Конституції України.

Відповідно до частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

З матеріалів справи відомо та встановлено судом, що ОСОБА_2 перебував під слідством і судом з 25 березня 2011 року до 10 листопада 2017 року, тобто 79 повних місяців та 15 днів.

Під час досудового розслідування і перебування під судом йому було обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд.

Постановою прокурора Генічеської місцевої прокуратури від 30.12.2017 року кримінальне провадження стосовно позивача ОСОБА_2 закрито на підставі ст.284 ч.1 п.3, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Моральну шкоду обґрунтовує тим, що в результаті незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру та інших дій органу досудового розслідування, які обмежили його права, йому було завдано моральної шкоди у вигляді психічних страждань пов'язаних із притягненням до кримінальної відповідальності, втратою ним авторитету в очах оточуючих, порушенням нормальних життєвих зв'язків та необхідністю докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Фактично було зруйновано його сімейне життя, значно знизився його авторитет як громадського діяча, оскільки було поставлено під сумнів його членство в лавах козаків, він не міг влаштуватися на роботу, пов'язану з організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Враховуючи, що позивач перебував під слідством і судом з 25.03.2011р. по 30.12.2017р., під час перебування під судом йому було обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд, постановою прокурора Генічеської місцевої прокуратури від 30.12.2017р. кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КК України у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки внаслідок тривалого досудового розслідування та засудження вироками, які були скасовані, обрання запобіжного заходу - підписки про невиїзд позивач зазнав моральних та психологічних страждань.

В ході розгляду справи представники відповідачів визнали право позивача на відшкодування моральної шкоди за викладених у позовній заяві підстав.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, виходив з того, що для визначення розміру моральної шкоди слід застосовувати як розрахункову величину 1600 грн, як передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Однак такого висновку суд дійшов в наслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Частиною третьою статті 13 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналогічне правило щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди передбачено й у пункті 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, та міститься у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова).

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018р. у справі № 61-11708св18, та узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові від 20 вересня 2018р. у справі № 14-298цс18.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України» у 2018 році встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 3723 грн.

Враховуючи, що позивач перебував під слідством і судом з 25.03.2011р. по 30.12.2017р., тобто 81 місяць, а тому мінімальний розмір моральної шкоди становить 301 563 грн (81 місяць х 3 723 грн. ).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для визначення розміру відшкодування суд враховує семи річну тривалість досудового слідства із застосуванням запобіжного заходу, засудження вироками, які в подальшому були скасовані, застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, завершення кримінального провадження закриттям через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Крім того, апеляційний суд враховує доводи позивача про те, що внаслідок викладених обставин зазнав моральних та психологічних страждань, які полягали у втраті авторитету, порушення нормальних життєвих зв'язків, необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя, а також, виходячи з принципу співмірності, суд вважає, що справедливою сатисфакцією є сплата на користь позивача моральної шкоди у розмірі 320 000 грн.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн, оскільки мінімальний розмір шкоди, що підлягає стягненню 301 563 грн на думку позивача не є достатньої компенсацією перенесених ним моральних страждань.

Суд враховує, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

З'ясувавши усі доводи позивача щодо обгрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідивши надані докази, оцінивши їх та визначивши мінімальний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню підлягає на користь позивача моральна шкода у розмірі 320 000 грн.

Згідно з пунктами 3, 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

При вирішенні спору суд не врахував цих положень закону, помилково зазначивши про необхідність стягнення моральної шкоди із Державної казначейської служби України.

З огляду на викладене моральна шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка.

Оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи неправильно застосовані норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а тому за правилами п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Держави в особі Прокуратури Херсонської області, Головного управління національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 320 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 30 листопада 2018 року.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ О.В.Кутурланова

______________ В.В.Майданік