Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном та вселення,-

У С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, а саме житловим будинком №12 тупик Мисливський в місті Маріуполі та вселення. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить вказаний будинок, однак відповідачка перешкоджає йому у вселенні, фактично займає весь будинок, не дає можливості користуватися майном, ключі від будинку не надає, оригінали документів на право власності утримує при собі. Іншого житла він немає, вимушений знімати квартиру у сторонніх людей. Намагався у досудовому порядку вирішити вказане питання з відповідачкою, проте вона категорично проти його проживання у будинку. Просить суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком 12 тупик Мисливський у місті Маріуполі, шляхом вселення, надання йому примірників ключів від вхідної двері зазначеного будинку, гаражу, повернення оригіналів документів щодо права власності на будинок, а також стягнути судовий збір.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 15.03.2018 року, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачка та її представник ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 20.06.2018 року, в судовому засіданні визнали позовні вимоги частково. Відповідачка зазначила, що з позивачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. Спірний будинок дійсно належить позивачеві, але був придбаний в період шлюбу, зареєстрованими в ньому є позивач, відповідачка та їх спільна дочка, яка є повнолітньою. Через зловживання позивачем спиртними напоями та фізичне насилля з його боку, в сімї відбувались постійні сварки та скандали, а тому позивач, зібравши речі, пішов з дому. На теперішній час в Іллічівському районному суді м.Маріуполя Донецької області розглядається позов щодо розділу вказаного будинку в натурі, по справі призначено експертизу. Замок на вхідній двері дійсно поміняний, оскільки попередній зламався, проте ключ позивачеві надавався, в нього є вільний доступ у будинок, який має два окремих входи, неодноразово приходив та забирав необхідні йому речі та інструменти. На теперішній час проживати разом з позивачем в одному будинку не хоче, оскільки боїться за своє життя та життя дочки, крім того позивач мешкає з іншою жінкою та має намір вселитися у будинок з нею, з цих причин вона категорично проти вселення позивача та має намір сплатити за належну йому частину будинку, але після проведеної відповідної оцінки та експертизи.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що будинок №12 тупику Мисливському в місті Маріуполі, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 24 січня 2004 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2958163 від 01.03.2004 року.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.10.2017 року шлюб, зареєстрований 01.10.1993 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Таким чином будинок №12 тупику Мисливському в місті Маріуполі придбаний сторонами в період шлюбу.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечують рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як було встановлено у судовому засіданні, у спірному будинку зареєстровані позивач, відповідачка та їх повнолітня дочка ОСОБА_5

З технічного паспорту на будинок 12 тупик Мисливський вбачається, що даний будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, комори, сіней, тамбуру, передньої, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 72,2 кв.м. Власником будинку в цілому зазначено ОСОБА_1

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави вважати що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Позивач неодноразово звертався, у тому числі і під час судового слідства, до відповідачки з вимогою, про надання йому комплекту ключів від будинку 12 тупику Мисливському в місті Маріуполі, оскільки замок було змінено, одночасно позивач звертався і до органів поліції із заявою де вказував аналогічні підстави повязані з порушенням його права власності, однак листом Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області вих.№886/103/05-2018 від 21.02.2018 року за підписом начальника ВП ОСОБА_6, його повідомлено, що проведеною перевіркою не встановлено ознак складу кримінального правопорушення та отримав рекомендацію звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за захистом свого порушеного права власності.

Свідок ОСОБА_5, яка є дочкою позивача та відповідачки, в судовому засіданні зазначила, що батьки розлучились через постійні конфлікти та зловживання батьком спиртними напоями, батько сам пішов з дому, на теперішній час проживає окремо, орендує будинок, мешкає з іншою жінкою. Неодноразово він приходив до дому за речами, замки ніхто не міняв, ключі в нього від дверей є. Раніш була домовленість про те, що батько перепише свою частину будинку на неї, проте згодом він змінив своє рішення та бажає мешкати в будинку. Мати проти його вселення, оскільки хвилюється, що поновляться конфлікти та він вселіться у будинок з іншою жінкою.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є племінницею позивача, в її присутності останній намагався домовитись з відповідачкою щодо проживання в їх спільному будинку №12 тупику Мисливському м.Маріуполя, проте порозуміння вони не знайшли. Ключі від будинку в нього відсутні. На теперішній час їй відомо, що позивач орендує житло, з відповідачкою розлучений, мешкає з іншою жінкою.

Відповідно до ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та доведено позивачем ОСОБА_1, що він є власником будинку 12 тупику Мисливському міста Маріуполя. Неодноразово повідомляв відповідачку ОСОБА_8 про бажання користуватися своєю власністю, у звязку з чим просив надати ключі від будинку та гаражу. Однак остання ігноруючи законні, конституційні права ОСОБА_1, не передаючи ключі від будинку, чинить перешкоди в користуванні власністю, а тому позовні вимоги позивача, про усунення перешкод у користуванні власністю, та вселення, суд вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. за подання до суду позовної заяви, а також судовий збір в розмірі 352,40 грн. за подання заяви про забезпечення доказів.

Отже, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи повне задоволення позову, суд вважає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору, в розмірі 1057,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.16, 317, 321, 391ЦК України, ст.155 ЖК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном та вселення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у володінні, користуванні та розпорядженні належним йому нерухомим майном, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, тупик Мисливський, будинок 12, шляхом його вселення у вказаний будинок.

Зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від гаражу, вхідних дверей будинку №12, тупик Мисливський, м.Маріуполь.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: .Маріуполь, тупик Мисливський, буд.12, витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. та 352,40 грн., а разом 1057,20 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 грудня 2018 року.

Суддя: Т.В. Пустовойт