Справа № 520/240/15-ц
Провадження № 2/520/2671/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В. ,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Одеська товарна біржа, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 12.01.2015 року звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи Одеська товарна біржа, ОСОБА_6 олексій Віталійович про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладено 02.04.1998 року в частині покупця ОСОБА_10 недійсним та визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладено 02.04.1998 року, згідно якого ОСОБА_3 є покупцем дійсним, та поновити строк позовної давності.

В ході судового засідання після зясування факту смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та встановлення, що правонаступником померлих є ОСОБА_8, яка змінила імя на ОСОБА_5 ( т.1 а/с 246), відповідачами по справі були визначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що придбання спірної квартири було здійснено на кошти позивача який доручив своєї колишній дружині ОСОБА_4 ( на той час ОСОБА_3 ) та своєму племіннику ОСОБА_6 придбати квартиру на власне імя. Враховуючи, що у той час позивач мешкав поза межами України він дізнався про те, що при оформленні договору купівлі-продажу покупцями були зазначені як він так і ОСОБА_10, лише через деякий час, і з 2000 року почав у судах оспорювати права ОСОБА_10 на частку даної квартири. Правовими підставами позовних вимог позивач визначає ст..ст. 48,60,62, 388 Цивільного кодексу України, 1963 року, який під час укладення оспорюваного договору врегульовував подібні правовідносини.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та недоведеним належними і допустимими доказами. Також представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог, які стосуються договору, укладеному 02.04.1998 року.

Тривалий час розгляду справи пов'язаний із діями суду, спрямованими на встановлення коло відповідачів по справі після смерті 14.04.2015 року ОСОБА_9 та 26.03.2016 року ОСОБА_7 ухвалою суду від 07.07.2016 року провадження по справі було зупинено ( т.1 а/с 182) і ухвалою від 10.04.2017 року відновлено ( т.1 а/с 230).

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб 02.04.1977 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 06.01.2000 року шлюб між сторонами розірваний. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.01.2012 року по цивільної справі №22ц-130/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири 37 по вул. Рішельєвській в м. Одесі від 18.11.1997 року, було встановлено, що у 1996 році подружні стосунки між сторонами було припинено ( т.1 а/с100).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2013 року по справі №2-3752/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя були встановлені наступні обставини. Згідно до договору купівлі-продажу №22714 від 02.04.1998 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 придбали квартиру АДРЕСА_2. Приймаючи до уваги що сторонами під час шлюбу набуте спільне майно подружжя у вигляді даної квартири, суд, на підставі вимог ст..ст. 22,28,29 Кодексу про шлюб і сімю України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визнав за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку даної квартири. ( т.1 а/с 40). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.01.2014 року зазначене рішення залишено без змін ( т.1 а/с 8).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. ( ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу ( ЦПК) України).

Таким чином в дано випадку встановлено, що спірна квартира є спільним майном подружжя та ? частина квартири належить ОСОБА_4 В під час розгляду даної справи не можу бути переглянути рішення, яке має преюдиціальний характер, так як питання перегляду рішень суду відносяться до виключної компетенції апеляційних та касаційних інстанцій.

Цивільний процесуальний кодексу України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства ( ч.1 ст. 1 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується верховенством права, розглядаючи справи відповідно до конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( згідно положень частин 1,2,4 ст. 10 ЦПК України).

У відповідності до ч.1, 6 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не заборонними законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Системний аналіз вищенаведених норм права дає змогу встановлювати, що при розгляді цивільної справи судом розглядається спір стосовно порушення, оспорювання чи невизнання права.

В даному випадку у судовому засіданні позивачем не було доведено в чому саме він вважає наявність у договорі купівлі-продажу квартири відомостей про двох покупців його та відповідача, порушення або оспорюванням його права, так як рішенням суду від 04.09.2013 року дана квартири визнана спільним майном подружжя та ? частина квартири є власністю відповідача.

Намагання, в даної справі фактично встановити нові обставини для перегляду іншого рішення, є неналежним способом захисту права у розумінні цивільного процесу та і права взагалі.

Що стосується формальних підстав для визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладено 02.04.1998 року, в частині даних про покупців, суд приходить до висновку про порушення строку позовної давності для звернення із відповідними вимогами 12.01.2015 року, більш ніж чотирнадцяті років після укладення договору. Посилання позивача на те, що стосовно даної квартири розглядались інші справи, судом не приймається як поважність причин, у звязку із тим, що предметом даного позову є саме договір купівлі-продажу а не оспорювання належності квартири як спільного майна подружжя. Раніше позивача не звертався із позовами саме про визнання недійсним договору купівлі-продажу, а тому будь-яких підстав для поновлення строку позовної давності не існує.

У відповідності до вимог Цивільного кодексу України 1963 року ( який діяв на момент укладення угоди) статтею 71 було визначена загальний строк позовної давності у три роки, та згідно положень Цивільного кодексу України, 2004 року - статтею 257 визначена загальна позовна давність у три роки.

Закінчення строку позовної давності до предявлення позову, у відповідності до ч.1 ст. 80 ЦК України 1963 року, та як і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. є підставою для відмови у позові.

Таким чином суд враховуючи відсутність доказів наявності порушення права позивача фактом наявності у договорі купівлі-продажу 02.04.1998 року відомостей про покупця ОСОБА_10, а з формальних підстав часткової недійсності вказаного договору спливу строку позовної давності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Відмова у позові, у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України є підставою для відмови у стягнення судових витрат понесених позивачем. З боку відповідача заяв про понесені судові витрати не заявлялось.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2/8 ) до ОСОБА_4 ( НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Одеській області 17.10.2002 року, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) , ОСОБА_11 ( РНОКПП НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 ), третя особа Одеська товарна біржа, ОСОБА_6 ( паспорт серії ЕА № 640812, виданий 30.07. 1999 р., Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській обл.., реєстрація місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5/а кв. 29) про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладено 02.04.1998 року в частині покупця ОСОБА_10 недійсним та визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладено 02.04.1998 року, згідно якого ОСОБА_3 є покупцем дійсним.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяті днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.

Повне рішення виготовлено 30.11.2018 року