Провадження № 4-с/522/54/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, на дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_3, зацікавлені особи: публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», ОСОБА_4, Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» ГУНП в Одеській області, -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 зі скаргою, в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_3 що підлягає у невжитті дій, направлених на розгляд заяви про зупинення виконавчого провадження зведеного за виконавчим листом № 2-8461/11 від 04.12.2015 року; визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_3 щодо винесення 13.05.2015 року постанови ВП № 51696426 про розшук майна боржника; визнати неправомірною та скасувати постанову від 13.05.2017 року ВП № 51696426 про розшук майна боржника.

24 травня 2017 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року справа була прийнята у провадження судді Шенцевої О.П.

В судове засідання сторони не зявились, про час слухання справи були повідомлені належним чином.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2015 року Приморський районний суд м.Одеси видав виконавчий лист по справі № 2-8461/11-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

18.07.2016 року Приморським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом.

ОСОБА_4 звернулась до відділу державної виконавчої служби зі заявою від 27.07.2016 року про зупинення виконавчого провадження, до розгляду справи № 2/1522/8461/11.

Постановою Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області від 06.40.2017 року виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області.

13.05.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про розшук майна боржника, а саме автомобіля Mitsubishi, 1993 року випуску, що належить боржнику ОСОБА_4

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права та свободи; б) у триденний строк з дня, з коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Даючи оцінку аргументам заявника, що були викладені ним у поданій до суду скарзі, суд враховує таке:

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (Стаття 3 Закону).

Перелік заходів примусового виконання наведено у ст. 10 вказаного Закону, згідно з п. 5 якої цей перелік не є вичерпним.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Положеннями ч. 1, ч.2 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Крім того, суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обовязкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступі до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець.

Таким чином, суд, ознайомившись з усіма доводами заявника, приходить до переконливого висновку, що відсутня неправомірність у бездіяльності та дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_3, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, суд вважає, що вимоги заявника про скасування постанови від 13.05.2017 року ВП № 51696426 про розшук майна боржника, обґрунтованими, а тому можливо їх задовольнити.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3, п.18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 81, 247, 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, на дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_3, зацікавлені особи: публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», ОСОБА_4, Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» ГУНП в Одеській області задовольнити частково.

Скасувати постанову від 13.05.2017 року ВП № 51696426 про розшук майна боржника.

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя