АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» червня 2018 року

м. Харків

справа № 644/2663/18-ц

провадження № 22ц/790/3687/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Хорошевського О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року в складі судді Попова В.О.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення батьківства та стягнення аліментів та просила встановити, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді Мірошнікова Ю.А., яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відкрити провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд порушив та неправильно застосував норми процесуального права.

Вказала, що судом першої інстанції не вказано спосіб усунення недоліків щодо того, що в позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер та серія паспорта для фізичних осіб громадян України; адреса електронної пошти, якщо такі відомості позивачу відомі; позивачем не зазначено про наявність оригіналів письмових доказів, копії яких надано суду; позовна заява не містила підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом спору з тих самих підстав; що не зазначила про наявність у неї оригіналів письмових доказів, копії яких вона додала до позовної заяви та не засвідчила подані копії належним чином.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не усунула недоліки позовної заяви в строк, зазначений в ухвалі суду про залишення позову без руху, тому наявні підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8).

Як вбачається з матеріалів справи 25 квітня 2018 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

Просила встановити, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, залишено без руху, з тих підстав, що її подано з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, адреси електронної пошти, якщо такі відомості позивачу відомі, що є порушенням пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України; позивачем не зазначено про наявність оригіналів письмових доказів, копії яких надано до суду, що не відповідає пункту 8 частини 3 статі 175 ЦПК України; позовна заява не містила підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, що суперечить пункту 10 частини 3 статті 175 ЦПК України; в порушення частини 5 статті 95 ЦПК України позивач не зазначила про наявність у неї оригіналів письмових доказів, копії яких вона додала до позовної заяви та не засвідчила подані копії доказів належним чином; та позивачем до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Для усунення зазначених недоліків позивачу судом надано строк для їх усунення протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Зазначена ухвала отримана особисто позивачем 10 травня 2018 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду.

14 травня 2018 року ОСОБА_1 на виконання ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 травня 2018 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та оригінал квитанції про сплату судового збору.

Як вбачається з поданої заяви та доданих документів, позивач частково усунула недоліки, а саме сплатила судовий збір. В інший частині позивач вимоги ухвали суду не виконала.

Проте ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязків досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

В даному випадку, як вже зазначалося вище, у встановлений судом строк проведено оплату судового збору в сумі 704,80 грн.

Висновки суду першої інстанції в тій частині, що позовна заява за формою та змістом не відповідає вимогам пунктів 2, 10 частини 3 статті 175 ЦПК України є передчасними, оскільки перелічені відомості зазначаються та подаються позивачем у разі їх наявності, або якщо такі відомості йому відомі.

Що стосується невиконання вимог позивачем частини 5 статті 95 ЦПК України, пункту 8 частини 3 статті 175 ЦПК України слід зазначити, що Цивільний процесуальний кодекс України встановлює обов'язок позивача зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а на суд - обов'язок безпосередньо дослідити докази під час розгляду справи, однак не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо належності та допустимості цих доказів.

Крім того, відповідно до розяснень, що викладені в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях процесу, а тому суд не вправі через неподання доказів залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

В даному випадку згідно з переліком додатків до позовної заяви, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до суду подано документи, які, на її переконання, підтверджують позов (стаття 13 ЦПК України).

Враховуючи, що недоліки позовної заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 були виконані, у суду першої інстанції не було достатніх підстав визнавати позовну заяву неподаною, оскільки інші зазначені судом недоліки заяви могли бути усунуті позивачем під час розгляду справи.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

За наведених обставин, оскаржувана ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367,368,374,379,381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 26 червня 2018 року.