Справа №333/1341/18
Провадження №2/333/1235/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 16.03.2018 року звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків в сумі 2549,98 грн. Посилається на таке. 27.12.2017 року на автостоянці ПП «Інеко» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 36-А, відповідач знаходячись в автомобілі НОМЕР_1, що належить позивачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 688875 від 27.04.2012 р., що підтверджується листом №12353/45/01/4-2017 від 29.12.2017 року та висновком про результати розгляду звернення громадян від 28.12.2017 р., затвердженим начальником Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. В ході перевірки звернення позивача було встановлено, що в діях громадянина ОСОБА_2 містяться ознаки злочину, передбаченого ст. 194 КК України «Навмисне пошкодження майна», але спричинений збиток є малозначним і не вбачає великої суспільної небезпеки у звязку з чим вирішено перевірку припинити та пояснити позивачу про право звернутися безпосередньо до суду. В результаті завданих пошкоджень позивачу було завдано збитків, які відповідач добровільно відмовився компенсувати. Відповідно до звіту №18 від 27.02.2018 року складеному субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3 вартість матеріальних збитків завданих пошкодженням транспортного засобу складає 2549,98 грн. Вартість проведення оцінки складає 600 грн., які були сплачені позивачем. Просить стягнути збитки в сумі 2549,98 грн., судові витрати в сумі 4304,80 грн.

В судове засідання позивачка не зявилась, її інтереси представляв за договором адвокат ОСОБА_4, який позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пояснив, що дійсно 27.12.2017 року на автостоянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 36-А, він знаходячись в автомобілі НОМЕР_2, відкрив водійські двері автомобіля та доторкнувся дверима до передніх пасажирських дверей автомобіля НОМЕР_3, оскільки він стояв дуже близько. Від цього дотику спрацювала сигналізація на автомобілі Mitsubishi, через декілька хвилин прийшов ОСОБА_1. Вони разом оглянули автомобіль Mitsubishi, проте він ніяких пошкоджень на автомобілі не бачив, але ОСОБА_1 вказував, що мається пошкодження. Він запропонував відшкодувати вартість полірування на автомийці, але ОСОБА_1 відмовився та сказав, що він повинний відшкодувати вартість фарбування в сумі 2200 грн. Він вважає, що пошкодження дверей автомобіля позивачки не було, оскільки двері його автомобіля обладнані молдінгом, що попереджує подряпини внаслідок зіткнення дверей з іншою поверхнею.

Відповідач ОСОБА_2 в письмову відзиві зазначив, що представники поліції протокол не складали, оскільки не знайшли пошкодження автомобіля НОМЕР_3. Вказане підтверджується копією пояснень, що були надані працівникам поліції та фотографій автомобіля. 27 лютого 2018 року, через два місяці з моменту події позивач надав свій автомобіль до проведення експертизи пошкоджень, для проведення експертизи він не викликався. Вважає, що позивач не довів той факт, що пошкодження автомобіля, що були надані на дослідження експерту 27.02.2018 року відбулися саме від події, що мала місце 27.12.2017 року, не довів причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача і наслідками у вигляді збитків, документи надані ним повністю спростовують факт спричинення такої шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав відповідь на відзив з додатками, проте, оскільки копія відповіді з додатками не була направлена відповідачу для ознайомлення, у прийнятті цієї відповіді з додатками було відмовлено та вона повернута позивачу.

В судовому засіданні за клопотанням позивача був допитаний свідок ОСОБА_5, який пояснив, що 27.12.2017 року на брелку спрацювала сигналізація, як сильний удар. Він підійшов до автомобіля НОМЕР_3, який знаходився на стоянці та побачив відповідача, який пояснив, що не втримав двері та згодний заплатити 50 грн. за полірування двері. Він сфотографував подряпини на двері та направив фото майстру з ремонту автомобілів, той повідомив, що це не подряпина, а мається більше глибоке пошкодження та двері необхідно повністю фарбувати, це буде коштувати близько 2200 грн. Відповідач відмовився відшкодовувати цю суму та пішов. Він викликав поліцію, яка відібрала пояснення від відповідача та склала висновок. В лютому 2018 року він на автомобілі НОМЕР_3 потрапив в аварію, в якій була пошкоджена задня частина автомобілю.

Заслухавши представників сторін, відповідача, свідка, дослідивши надані матеріали, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2017 року на стоянці автомобілів за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 36-А, ОСОБА_2 відкрив водійські двері автомобіля НОМЕР_2 та доторкнувся дверима до передніх пасажирських дверей автомобіля НОМЕР_3, який належить позивачці ОСОБА_1, внаслідок чого спрацювала сигналізація на автомобілі Mitsubishi.

Позивач в позові вказує на те, що цими діями відповідача завдані пошкодження його автомобілю НОМЕР_3, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

При прийнятті рішення суд керувався такими нормами законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Стаття 1192 ЦК України зобовязує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника.

Частина 1 ст. 1166 ЦКУ передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1166 ЦКУ говорить, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто заподіювач повинен сам довести відсутність своєї вини. До цього часу він вважається винним, що означає для нього відповідні негативні правові наслідки.

Тобто, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Але обовязок довести факт та розмір спричиненої матеріальної шкоди покладений на позивача.

Так, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на висновок про результати розгляду звернення громадян від 28.12.2017 р., затвердженим начальником Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області; звіт №18 про оцінку автомобіля НОМЕР_3 від 27.02.2018 року та показання свідка ОСОБА_5

Приймаючи рішення суд врахував пояснення відповідача, який заперечив наявність таких пошкоджень автомобіля НОМЕР_3, які б вимагали їх усунення шляхом фарбування дверей та наданий позивачем звіт №18 про оцінку автомобіля НОМЕР_3 від 27.02.2018 року.

Так, відповідно до п. 3.2 цього звіту наданий на оцінку автомобіль НОМЕР_3 має пошкодження з правого боку (см. фототаблицю), для усунення яких необхідний відновлювальний ремонт, проведений в калькуляції №18/18. Але, у вказаному звіті не вказано, які саме пошкодження автомобіля виявив та оцінив спеціаліст. Надана суду фототаблиця за своєю якістю не надає суду можливості виявити ці пошкодження. Також у висновку звіту №18 вказана вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП. З пояснень свідка ОСОБА_5 встановлено, що автомобіль НОМЕР_3 потрапив у ДТП в лютому 2018 року.

Крім того, позов також не містить пояснень щодо характеру та локалізації пошкоджень цього автомобіля. Показання свідка ОСОБА_5 про наявність подряпини довжиною близько 10 см не підтверджені іншими доказами.

Суд вважає, що аргументи позову та надані докази не дають підстав вважати, що шкода автомобілю НОМЕР_3 є наслідком протиправного діяння ОСОБА_2, а не якихось інших обставин, тобто відсутній безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та спричиненою шкодою.

Висновок про результати розгляду звернення громадян від 28.12.2017 р., затвердженим начальником Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області суд не вважає належним доказом заподіяння шкоди автомобілю, оскільки він містить лише інформацію отриману в результаті опитування ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яка відповідає їх показанням наданим в суді, іншої інформації щодо предмету доказування, яка б підтверджувала заявлені вимоги цей висновок не містить.

Отже, суду не надано переконливих та беззаперечних доказів того, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_3 зазнав пошкоджень, вартість яких складає 2549,88 грн.

Позивачем не виконані вимоги ст.. 12 ч.3 ЦПК України, не доведений факт спричинення шкоди на суму 2549,88 грн., тому підстав для задоволення позову не має.

Судові витрати понесені позивачем не підлягають компенсації, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська