КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/25573/16-ц

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк», ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Малинникова О.Ф., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» СлавкіноїМарини Анатоліївни про визнання кредитного договору припиненим та його розірвання, -

в с т а н о в и в:

15 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної МариниАнатоліївни про визнання кредитного договору припиненим та його розірвання.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 09 червня 2006 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений кредитний договір № 11/ІІІ, відповідно до умов якого банк надав їй кредитні кошти в сумі 250 000,00 доларів США строком до 09 червня 2016 року. Річна ставка за користування коштами становить 14%. Додатковою угодою № 1 від 29 липня 2008 року було внесено зміни до кредитного договору, а саме, за користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 15% річних.

На забезпечення виконання її зобов'язань за вказаним кредитним договором, між банком та нею було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого вона, як іпотекодавець, передала в іпотеку банку нежитлове приміщення з № 1 по № 2 (групи приміщень № 1) по вул. Артема, 55 в м. Києві (літера А), нерухоме майно передане в іпотеку разом з усіма його приналежностями. Нежитлові приміщення загальною площею 94,10 кв.м.

Вказувала на те, що станом на 28 серпня 2015 року у неї була заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 528,28 доларів США, у зв'язку з чим відповідач звернувся до суду з вимогою дострокового погашення кредиту. Під час слухання справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до неї ( ОСОБА_4) про звернення стягнення на предмет іпотеки, вона сплатила заборгованість у розмірі 533 123,67 грн. і тому Шевченківський районний суд м. Києва відмовив банку в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення заборгованості по кредиту на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору вона звернулася до відповідача з листом, в якому просила визнати кредитний договір № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року припиненим та розірвати його.

На вказаний лист, відповідач надіслав їй відповідь від 05 липня 2016 року № 12/2-35644 в якому зазначив, що вимогу про визнання кредитного договору № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року припиненим та його розірвання не може бути задоволено у зв'язку з існуючою заборгованістю.

Посилаючись на те, що вона сплатила заборгованість, що існувала за кредитним договором, позивачка просила суд визнати кредитний договір № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року, укладений між нею та Публічним акціонерним Товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» припиненим та розірвати його.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року позов ОСОБА_4 до Уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А. про визнання кредитного договору припиненим та його розірвання - задоволено.

Визнано зобов'язання за кредитним договором № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 припиненим.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А. в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання кредитного договору припиненим та його розірвання в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Зазначає, що суд першої інстанції не урахував, що позивачка не виконала зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, оскільки заборгованість за кредитним договором станом на 22 березня 2016 року становить 127 807,59 грн., а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору припиненим.

Вказував на те, що заборгованість у розмірі 533 123, 67 грн., яку сплатила позивачка, мала місце на дату подачі банком позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі № 761/25836/15-ц, при цьому банк не припиняв нарахування відсотків за користування кредитом на час розгляду вказаної справи.

Звертає увагу суду, на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у справі № 761/25836/15-ц не встановлено факту відсутності заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором. Вказаним рішенням лише встановлено факт сплати ОСОБА_4 заявленої банком на день звернення до суду із позовом суми боргу у розмірі 533 123,67 грн., у зв'язку з чим були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті «Голос України» № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» ОСОБА_3 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з&qup ;явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, представник позивачки адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що 29 листопада 2018 року о 08 годині 30 хвилин він представлятиме інтереси ОСОБА_7 у кримінальному провадженні та надав до клопотання копію повістки на ім&qu'>;я ОСОБА_8 Доказів того, що він є представником ОСОБА_8 у вказаному провадженні адвокат суду не надав. Крім того, оголошуючи у розгляді справи перерву 08 листопада 2018 року на 29 листопада 2018 року, апеляційний суд узгоджував вказану дату слухання справи з адвокатом ОСОБА_6 Враховуючи зазначене, колегія суддів відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи та вважає можливим розгляд справи у відсутності позивачки ОСОБА_4 та її представника.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 червня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 11/ІІІ, відповідно до п. п. 1.1, 1.2. якого, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 250 000 доларів США, строком до 09 червня 2016 року. Річна ставка за користування кредитними коштами становить 14% (п. 1.3. кредитного договору).

Додатковою угодою № 1 від 29 липня 2008 року, п. 1.1.3. договору викладено в новій редакції, за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15% процентів річних.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (штраф, пеня) відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, а також інших витрат кредитодавця, виступає: застава нежилих приміщень з № 1 по № 2 (групи приміщень № 1) в (літ. А), загальною площею 94,10 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Артема, 55.

Шевченківським районним судом м. Києва була розглянута справа № 761/25836/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки.

Рішенням Шевченківським районним судом м. Києва від 26 березня 2016 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено, у зв'язку з тим, що під час слухання справи ОСОБА_4 сплатила заборгованість за кредитом в розмірі 533 123,67 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, визнаючи зобов'язання за кредитним договором № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 припиненими, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було сплачено заборгованість за кредитним договором.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.

03 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» укладено договір № 25140 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» передав , а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» прийняло належні Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» права вимоги за кредитним договором № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року з усіма додатковими договорами та угодами до нього, позичальником (боржником) за яким є ОСОБА_4.

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» набуло статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 09 червня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. за реєстровим № 1937 з усіма додатковими договорами та угодами до нього, який укладений в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року. ОСОБА_4 є іпотекодавцем відповідно до вказаного іпотечного договору.

Згідно вимог ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідокпередання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» прийняло належні Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» права вимоги за кредитним договором № 11/ІІІ від 09 червня 2006 року з усіма додатковими договорами та угодами до нього, позичальником (боржником) за яким є ОСОБА_4, колегія суддів вважає що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» має право на оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року, оскільки воно зачіпає права та інтереси товариства.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 09 червня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід&qule;ємну частину цього договору. Кредит надавався в сумі 250 000,00 доларів США, термін користування кредитом: до 16-00 години 09 червня 2016 року, плата за користування кредитом 14 процентів річних.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, а також інших витрат кредитодавця, виступає: застава нежилих приміщень з № 1 по № 2 (групи приміщень № 1) в (літ. А.), загальною площею 94,10 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено з тих підстав, що під час слухання справи відповідач сплатила заборгованість в розмірі 533 123, 67 грн., а тому, оскільки відповідачем сплачена вся заборгованість, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог.

У рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року судом встановлено, що згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника ОСОБА_4 перед банком станом на 28 серпня 2015 року складається: заборгованість за кредитом - 22 953,00 доларів США, відсотки за користування кредитом - 575,28 доларів США, штраф/пеня - 29 013,75 грн.

Тобто, сплачена ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 533 123,67 грн. була обчислена станом на 28 серпня 2015 року.

Відповідно до п. 2.4.1. кредитного договору, проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом.

Пункт 2.4.2 кредитного договору передбачає, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць.

Відповідно до п. 2.7. кредитного договору, погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за нарахованими процентами; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за кредитом.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23 березня 2016 року встановлено, що на час звернення до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у ОСОБА_4 існувала заборгованість по кредитному договору, яка станом на 28 серпня 2015 року складалась із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 22 953,0 долари США, по відсоткам за користування кредитом у розмірі 575,28 доларів США та 29013,75 грн. штрафу/пені , а всього заборгованість складала суму 533 123,67 грн.

З наданих до апеляційної скарги виписок по особовому рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_2 у ПАТ &q?тя; ВіЕйБі Банк&q?т ; вбачається, що за період з 29 серпня 2015 року по 15 березня 2016 року тобто, за період розгляду в суді першої інстанції справи за позовом банку до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки), ОСОБА_4 сплатила на погашення заборгованості по тілу кредиту - 19 584,33 долари США, на погашення відсотків за користування кредитом нею було сплачено нараховані за вказаний період відсотки за користування кредитом у розмірі - 2 025,79 долари США. Останній платіж по тілу кредиту був здійснений ОСОБА_4 21 березня 2016 року. Таким чином, станом на день закінчення строку дії кредитного договору - на 09 червня 2016 року непогашеним залишилось тіло кредиту у розмірі 3 368,47 доларів США ( 22 953,00 долари США - 19 584,53 долари США) та сума нарахованих відсотків за користування кредитом до дня закінчення строку дії кредитного договору - до 09 червня 2016 року, а тому висновок суду першої інстанції про те, що зобов'язання по погашенню заборгованості по кредитному договору від 09 червня 2006 року ОСОБА_4 виконані в повному обсязі та є всі, передбачені ст. 599 ЦК України, підстави для визнання їх припиненими, колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на встановлених фактичних обставинах справи та досліджених доказах, а доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції є обгрунтованими.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не надала ні суду 1-ї інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність у неї заборгованості за кредитним договором.

Оскільки, заборгованість сплачена ОСОБА_4 у розмірі 533 123,67 грн. була нарахована станом на 28 серпня 2015 року, в період з 29 вересня 2015 року по 21 березня 2016 року нею сплачувалась заборгованість по тілу кредиту та по нарахованих за вказаний період відсоткам і непогашеною станом на 09 червня 2016 року є заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3 368,47 доларів США та по відсоткам за період з березня 2016 року по 09 червня 2016 року, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання кредитного договору, укладеного 09 червня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», та ОСОБА_4 припиненим.

Не грунтуються на вимогах ст. 652 ЦК України і доводи позивачки про наявність правових підстав для розірвання договору кредиту, укладеного 09 червня 2006 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов&quпр;язання . Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки , що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Обгрунтовуючи свої вимоги про розірвання договору кредиту, ОСОБА_4 посилалась на виконання нею умов договору в повному обсязі.

Проте, вказана обставина виникла внаслідок виконання позивачкою покладених на нею кредитним договором зобов&q?ті;язань, а не внаслідок істотної зміни тих обставин, які існували на момент укладення договору кредиту від 09 червня 2006 року і передбачених ст. 652 ЦК України підстав для розірвання вказаного договору немає.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А. про визнання кредитного договору припиненим та про його розірвання.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, то суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Алькор Інвест» за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 960,00 грн.

З урахуванням наведеного, з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Алькор Інвест» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 960,00 грн.

Керуючись ст.ст. 512,514,11,526,610, 1054, 599 ЦК України, ст.ст. 76, 77, 78, 81, 82, 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А. про визнання кредитного договору припиненим та його розірвання, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: