Ухвала

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 760/3880/17

провадження № 61-34706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», яка підписана представником ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у складі судді: Усатової І. А., та постанову Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у складі суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») про захист прав споживачів (стягнення штрафних санкцій).

Позовна заява обґрунтована тим, що на ім'я ОСОБА_4 було відкрито два карткові рахунки у ПАТ «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. Відповідно до встановленого тарифного плану вартість здійснення безготівкової оплати товарів (робіт/послуг) за допомогою платіжної картки становила 1 грн. Проте, 20 січня 2015 року банком вчинено односторонній письмовий правочин до договорів на відкриття карткового рахунку, яким з 20 січня 2015 року змінено тарифи на обслуговування електронного платіжного засобу з 1 грн до 30 % від суми операції. На підставі вказаного одностороннього правочину за грошовими операціями, здійсненими ОСОБА_4 17 січня 2015 року та 19 січня 2015 року, відповідачем ПАТ «АБ «Укргазбанк» було нараховано комісію по рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 134537,67 грн та по рахунку № НОМЕР_2 у розмірі 46751,67 грн та списано ці суми з рахунків позивача ОСОБА_4 23 січня 2015 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року у справі № 752/15294/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року, було встановлено порушення банком статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Визнано неправомірним нарахування заборгованості по рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 134537,67 грн та по рахунку № НОМЕР_2 у розмірі 46751,67 грн., а також зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» списати з вказаних рахунків заборгованість у розмірі 134 537,67 грн та 46 751,67 грн. ПАТ АБ «Укргазбанк» фактично виконав рішення суду лише 25 січня 2017 року.

Позивач просив суд стягнути з відповідача суму в розмірі 246 961,87 грн, з якої 131064,75 грн - пеня, 10 922,06 грн - 3% річних та 104975,06 грн збитки від інфляції.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_4 пеню в розмірі 131 064,75 грн, 3 % відсотки річних в розмірі 10 922,06 грн, збитки від інфляції в розмірі 104975,06 грн, а всього - 246 961,87 грн. Стягнуто з ПАТ «Укргазбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 2 469,62 грн.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовано тим, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідач в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не просив застосувати позовну давність до пені.

У червні 2018 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося із касаційною скаргою, у якій просить застосувати позовну давність, оскаржені рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суди при вирішенні справи проігнорували те, що: позивач пропустив позовну давність щодо стягнення пені, таким чином з відповідача безпідставно стягнуто пеню в розмірі 71701,18 грн; стягнення коштів передбачених рішенням судів є безпідставними по відношенню до кредитних коштів; списання комісії відбувалось за рахунок кредитних коштів; позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

15 червня 2018 року до суду надійшло клопотання відповідача, яке підписане представником ОСОБА_5, про зупинення виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Клопотання мотивоване відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року.

Тлумачення статті 436 ЦПК України свідчить, що суд за заявою учасника справи або за своєю ініціативою вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду, що підлягає примусовому виконанню.

Вказані у клопотанні відповідача доводи містять підстави для висновку про необхідність задоволення клопотання і зупинення виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року. Тому на підставі статті 436 ЦПК України клопотання слід задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», яке підписане представником ОСОБА_5, про зупинення виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року задовольнити.

Зупинити виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Справу № 760/3880/17 за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про захист прав споживачів (стягнення штрафних санкцій), призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель